9?5 
Og dog liar Doden denne Hal ei maerket — 
Her stiger Andagts Hoisang, fuld og reen, 
Og Kunstens Liv sig rorer end i Vaerket, 
Og Stemmer tale her fra liver en Steen; 
Thi Danmarks Saga vanker om herinde 
fra Grav til Grav med Griflen i sin Haand, 
Og frisker op hvert halvt udslettet Minde 
Og maner de henfarne Tidcrs Aand. 
Og Saga tegner ikke blot det Svundne, 
Dets Rummers Nat, dels lysende Bedrift, 
Men Far og Nu og Efter staae forbundne 
Til Eet i hendes klare Billedskrift: 
Det Storlieds Aandepust, 1 her fornemme, 
Det skal I drikke Mod og Styrke af, 
Og under Livets Gierning aldrig glernme, 
Hvad I har folt ved Margarethas Grav! 
Efterat man havde beseet Kirkcn, og Selskabet havdc ad- 
spredt sig i den skionne Omegh, samledes man Kl. 8 til et 
Maaltid, der var arrangeret i den festligt smykkede Slolsgaard. 
Efter folgeude Sang af Chr. Winther 
Mel. Heilig ist die Jugendzeit. 
Lytter til den Klokkeklang, 
Som i Tidens Tempel lyder, 
Og til heilig Kirkegang 
Freidigt Folkene iudbyder! 
Sonner al' det steerke Nord, 
Kaldte hid i Fred tilsammen, 
Troer 1 ei, et Alvorsord 
Parres tor med Festens Gammen? 
Hil og sael ! — Ved Hroars Vaeld 
Vaer velkommen fra det Fierne! 
Glem en Stund det stolte Field, 
Glem den klare Solens Stierne ! 
Sid med os ved Bogens Rod 
Paa de blomsterklsedte StranJe; 
Aanden lad, liig Slaegtens Blod, 
Sig med Aanden kiaerligt blande. 
