Tab. LXXX. BLÅNANDE RÖRSOPPEN. 
(Boletus cyanescens Bull.) 
Hyst. Myc. I. p. 395. Epicr. p. 426. 
47 
Arten är en af de utmärktaste och mest skilda arter i 
slägtet; från alla förut afbildade afviker den genom hvitt. 
fröstoft, från foten fullkomligt fria pipor och isynnerhet 'fo- 
tens egendomliga bildning. Denna består nemligen af en 
yttre fastare stomme, som inuti egentligen är ihålig men 
till en del fylld med en lös floccös massa, som qvarlemnar 
-flera håligheter eller urgröpningar, synnerligast om den längs- 
efter skäres. Den är föröfrigt mycket tjock, yngre äggfor- 
mig, i början af den omfattande hatten mot spetsen hopkni- 
pen, på ytan tinluden, af hattens färg. Hatten kullrig, till- 
tryckt luden eller småfjällig, sä mskfärgad eller ljust brun- 
aktig ; köttet fast, hvitt, vid brytning i beröring med luften 
hastigt öfvergäende till mörkblå färg. Pipornas lager full- 
komligt skildt från foten, hvitt, äldre stötande i gult med 
små runda pipöppningar. 
Denna egendomliga, i de flesta länder mycket sällsynta 
art, är i vestra Småland och Halland temligen allmän. Den 
förekommer så väl i löf- som barrskogar, vanligast i grus- 
hålor, till en del nedsänkt i sanden. 
Arten hör bestämdt icke till ätliga arter; huruvida den 
är giftig, känner man likväl icke. Efter en allmän folktro 
äro alla arter med blånande kött giftiga; men, ehuru den 
Lömska Rörsoppen med dess förvandter synes bestyrka denna 
åsigt, är detta skiljemärke ingalunda tillförlitligt. Något för 
denna art fullkomligen egendomligt är, att ur den kramade 
svampen flyter en ymnig, mörkblå vattenaktig saft, men 
denna skär sig snart och förlorar färgen. 
De med denna närbeslägtade B. castaneus med kastanje- 
brun, luden hatt och B. fulvidus med höggul glatt hatt 
kafva oföränderligt kött, men öfverensstämma fullkomligt 
med föregående till sina egenskaper. Båda äro mycket 
sälls 3 'nta. 
Tab. LXXX framställer Blånande Börsoppen i naturlig storlek. 
Tab. LXXXI. SLÄTA TAGGSVAMPEN. 
(Hydnum leevigatum Sw.) 
Fr. Monogr. Hymen. 2. p. 275. 
Med Fjälliga Taggsvampen (tab. 33) är närvarande art 
närmast förvandt, men skiljer sig lätt genom sin släta och 
fullkomligen glatta hatt. Foten är tät, omkring 2 tum lång, 
nära tums-tjock, emot basen oftast afsmalnande, ljusare till 
färgen än hatten. Denna är mörkbrun, mycket köttig, i 
början kullrig, sedermera plattad, 3 — 4 tum bred, på ytan 
fullkomligt slät och glatt, men i torr väderlek sönderspric- 
ker ytan ofta till fina gryn, så att den synes liksom punk- 
terad. Hattens kött är mycket tjockt, fast och ljusare till 
färgen. Taggarne fina, syllika, mycket tätt sittande och nå- 
got nedlöpande på foten, som deraf upptill synes punkterad. 
Arten är ännu endast funnen i medlersta Sveriges barr- 
skogar (vid Stockholm, Upsala m. fl. st.), hittills mycket 
sparsamt, hvilket är en förlust, då den som näringsmedel 
genom sitt fasta ostartade kött eger betydligt företräde fram- 
för den Fjälliga arten. 
Med denna har länge förvexlats en snarlik, i Smålands 
barrskogar allmännare art, nemligen Bräckliga Taggsvampen 
(Hydn. fragile Fr.). Den skiljer sig lätt genom tunnare, 
mjukare, blekare (grågul) hatt, som i början är tinluden, 
äldre något fjällig; taggarne i början hvita. Äfven den är 
ätlig, men mindre smaklig. 
Tab. LXXXI framställer svampen i naturlig storlek. Hattens färg van- 
ligen mörkare än å tabellen. 
