50 
Tab. LXXXVI. JÄTTE-TRATTSKIFLINGEN. 
( Agaricus Clitocybe giganteus Sow.) 
Fries Elench. I. p. 10. Epicr. p. 67. 
Tillhör samma grupp, som föregående, men dess senare 
afdelning med trattlik hatt och långt nedlöpande skifvor. 
Den är den största bland dessa och i flera afseenden väl 
skild från samtliga arter i denna artrika grupp. Som skif- 
vorna kunna skiljas från hatten, närmar den sig mycket till 
Pluggskiflingarnas afdelning med hvitt fröstoft. 
Hela svampen är hvit, i smutsgult stötande eller som 
man säger sämskfärgad (liknande sämskadt skinn). Foten 
är mycket fast, kort och tjock, glatt. Hatten är redan i sin 
yngre ålder i midten nedtryckt, äldre bredt bägarformig, 
ända till fots-bred, på ytan i torr väderlek tilltryckt finluden, 
stundom småfjällig; kanten i början inrullad, äldre fårad. 
Köttet är i förhållande till hattens storlek tunnt och låter 
lätt klyfva sig från kanten till midten. Skifvorna mindre 
nedlöpande än på öfriga arter, ovanligt tätt sittande, i bör- 
jan hvita, äldre af hattens färg. Har angenäm lukt. 
Arten är mindre allmän, vanligen växande på bördig 
ängsmark, men hvar den förekommer, växer den vanligen i 
tufvor och stor mängd (Stockholm, Upsala o. s. v.). Vid 
Femsjö i Småland såg jag den endast en gång på en nyod- 
ling, men dä i otrolig mängd. 
Arten är ätlig och välsmakande, med något seg. Den 
beredes derföre helst hackad eller en längre tid kokad. Icke 
blott skifvorna måste frånskiljas, utan äfven den hårda foten 
förkastas. 
Med denna art förvexlas lätt Stora Trattskiflingen (Ag. 
Clit. maximus), men den har lång (3 — 4 tum) fot, som är 
inuti spongiös och elastisk, hatten har i midten en uppstå- 
ende puckel och skifvorna äro mycket glesare. Den är icke 
ätlig, men icke heller giftig. 
Tab. LXXXVI framställer Jätte-trattskiHingen i medelstort exemplar. 
Tab. LXXXVII. FJÄLLIGA BLÄCKSVAMPEN. 
( Coprinus comatus (Batt.) Fr.) 
Syst. Myc. I. p. 307 . Epicr. p. 242. 
Bläcksvamparne utgöra ett mycket egendomligt slägte 
bland Skifsvamparne, skildt från alla genom sina i början 
sammanpackade liksom hoplimmade skifvor, beklädda af ett 
grymgt hvitt mjöl, hvilka hastigt upplösas till en svart vätska. 
Större delen af slägtets arter äro mycket små och hastigt 
försvinnande, närvarande art är den största i slägtet. Foten 
är ihålig, nedtill uppsvälld och rotslående, äldre upptill af- 
smalnande; ringen är fri, icke fastväxt vid foten. Hatten 
är något köttig, hvit, i början trind och nästan slät, men 
äldre utbredd, upplösande sig i fransade fjäll. Skifvorna fria 
fi ån foten, i början hvita, sedan rödlätta, slutligen svarta, 
upplösande sig i en smutsande svart vätska. 
På feta, gräsbeväxta platser, helst vid byar, förekommer 
denna svamp i oräknelig mängd, tufvigt växande. Ehuru 
lös har den oerhörd kraft, om den möter motstånd, såsom 
hårdnad lera, stenar o. s. v., att undanvräka desamma. 
Arten har en förunderlig likhet med Stolta Fjällskiflin- 
gen och äfven med Champignoner , så att jag sett den insam- 
lad för båda. Dermed är likväl ingen fara, ty uno- är den 
mild med angenäm champignon-smak och ätlig, men afviker 
väsentligt från de ofvannämnda derigenom, att den efter få 
timmar upplöses i en bläcklik vätska, då den naturligtvis 
icke är användbar. Jag har i dess första ålder förtärt den 
rå med god smak. 
Den svarta vätskan, hvartill den sammanflyter, kan använ- 
das som bläck. Jag har sett dermed författade uppsatser 
efter flera år fullkomligt läsliga. Detsamma gäller om All- 
männa Bläcksvampen (C. atramentarius); den har smutsig 
färg, föga märkbara fjäll och otydlig ring. 
Tab. LXXXVII framställer arten i naturlig storlek. 
