Tab. LXVI. FRAKNIGA RORSOPPEN. 
( Bolems variegatus Swartz.) 
Fries Syst , Myc. I. p. 388. Epicr. p. 413. 
Af detta synnerligen vigtiga slägte hafva redan talrika 
arter blifvit framställda, men ännu återstå några förtjenta af 
synnerlig uppmärksamhet. 
Den Fräkniga Rörsoppen är en af de lättast urskilda i 
sitt slägte. Foten 2 — 3 tum tum lång, l tum bred och derut- 
öfver, jemntjock, slät (utan nätådror), glatt, gul, sällan tillika 
rodnande. Hatten köttig, i början kullrig, sedan flat, 2 — 3 tum 
bred, mörkgul och tätt besatt med små, mörka, af fina hår 
bildade fjäll, som kunna lätt lossas från hattens öfverhud. Kan- 
ten är i början inböjd, skarp och finluden. Köttet gult, blånar 
ofta vid brytning. Piporna utan nedsänkning fastväxta vid 
foten, mycket små, vanligen runda i mynningen, mörkt rost- 
färgade eller kanelbruna. 
I våra barrskogar är Fräkniga Rörsoppen en af de all- 
männaste arter öfver hela riket. Åfven torrare somrar, då de 
■flesta andra saknas, förekommer denna, ehuru mera sparsamt. 
Räknas allmänt till ätliga arter, och jag har sjelf jemte 
flera förtärt den utan all olägenhet. Den är icke osmaklig, 
men kännes efteråt något skarp (hvilket antyder dess slägt- 
skap med följande art). Den användes dérföre helst stekt eller 
rostad. 
Det är en egenhet att några för öfrigt ätliga och ej obe- 
hagliga arter efteråt qvarlemna en frän, något obehaglig smak. 
Särdeles är detta förhållande med Mörkgula Fingersvampeh, 
som finhackad och stekt har en ganska behaglig lukt och i 
första början äfven god smak. Vi tvifla icke, att det fram- 
deles skall lyckas genom beredningssättet afsöndra nämnda 
skarpa ämne. 
Tab. LXVI framställer Fräkniga Rörsoppen i olika åldrar. 
Tab. LXVH. SKARPA RÖRSOPPEN. 
( Boletus piperatus Bull.) 
Fries Syst. Myc. 1. p. 388. Epicr. p. 412. 
Närvarande art är en af de minsta i hela slägtet, men 
tillika lätt känd genom den nedtill ljusgulare foten, som pres- 
sad emellan fingrarne utsipprar en svafvelgul mjölksaft. Sma- 
ken är skarp och brännande. 
Foten är sällan öfver U tum hög, 3 — 4 linier tjock, slät, 
bräcklig, mörkgul, men inuti liksom vid basen svafvelgul. 
Hatten merendels platt, ofta oregelbunden, 1 — 2 tum bred, 
glatt, mörkgul, i våt väderlek något klibbig. Kanten icke skarp, 
som föregåendes, icke heller finluddig. Piporna utan insänk- 
ning fastväxta vid foten, stundom nedlöpande, rostfärgade, 
med temligen vid och kantig mynning. Till färgen kommer 
den närmast föregående, men är för öfrigt vida skild från 
den. Med någon annan art kan den hvarken jemföras eller 
förvexlas/ 
För den skarpa, brännande smaken är den som närings- 
medel alldeles obrukbar och räknas af alla författare till gif- 
tiga arter. Vid minsta uppmärksamhet kan den väl icke med 
någon annan förvexlas, men som Rörsopparne i allmänhet äro 
ätliga, insamlas de ofta utan urskiljande, hvarföre nödvändigt 
är tillse, att denna icke blifvit inblandad. 
Utan att i ekonomiskt hänseende ega något värde förtje- 
nar här med några ord omnämnas Snylt-Rörsoppen (Bot. para- 
sitieus Bull.). Den är synnerligast märkvärdig derigenom att 
den aldrig förekommer utan växande på en annan större 
svamp af Röksvamparnes ordning , nemligen Scleroderma vul- 
gäre. Denna växtplats är så mycket märkvärdigare, som alla 
Rörsoppar för öfrigt växa på jorden och ingen enda ens på 
ruttet trä. 
tab. XLVII afbildar en större fonn af Skarpa Rörsoppen. 
