34 
Till samma afdelning som den Vanliga Murklan, nemligen 
med mössans bas fastväxt vid foten, höra ilfven tvenne hos 
oss mycket sällsynta arter, neml. 
1. Läckra Murklan (M- deliciosa Feies) med nästan cy- 
lindrisk mössa, hvars upphöjda åsar icke anastomosera, utan 
från spetsen till foten löpa nästan parallelt med hvarandra och 
sins emellan äro förenade med mindre framstående tvärribbor. 
Färgen är blek, vanligen hvit. Den är utmärkt läcker, men 
hittills endast funnen på gräsrika åkerrenar vid byn S. Böke- 
berg i Femsjö sn., Småland. 
2. Uppblåsta Murklan (M. elata Fr.) är mera storväxt och 
uppblåst än båda föregående; foten är något gropig, mycket 
skör; mössan ägglikt-konisk, gulbrun, med tunna hinnaTcltga 
längsefter gående åsar, förenade genom smalare tvärribbor. 
Smaken är vattenaktig och mindre behaglig. Möjligen bero 
dessa olikheter till stor del af dess växtort i kärr. Ehuru 
icke giftig förkastas den i matlagning. 
Af slägtets andra afdelning med mössan vid basen fri 
från foten hoppas vi framdeles kunna lemna afbildning. 
Tnb. LIV framställer den lios oss vanligaste formen af Allmänna Murklan. • — 
Derjemte finnas förstorade figurer af fruktlagret framställande sporerna inom sina 
hylsor (asci). Alldeles likartad nr fröredningen hos de båda följande. 
Tnb. LV. LILLA STENMURKLAN. 
(Gyromitra curtipes. n. sp.) 
Stenmurkel-slägtet är på det närmaste förvandt med 
Murklorna, så väl till sin konsistens som fröredning, men af- 
viker från desamma genom mössans form och yta. Den upp- 
blåsta disken saknar de upphöjda ribbor, som bilda regelbundna 
gropar på Murklorna; den är i stället vågig eller skrynklig af 
de oregelbundet vridna åsarne; af några tvärribbor finnes icke 
spår. Af denna anledning fördes Stenmurklorna af Peesoon 
till Möss-svamparnas (Helvellae) slägte, hvilket lätt skiljes ge- 
nom tunnare, nedböjd, 2-flikig mössa med alldeles slät yta. 
Genom sitt framträdande endast vårtiden, fastare byggnad och 
hela utvecklingshistoria stå Stenmurklorna Murklorna närmare. 
Lilla Stenmurklan, som denna gång framställes, är en från 
Allmänna Stenmurklan ( Gyromitra esculenta) väl skild art. Den 
senare har en mycket tydlig fot, mycket uppblåst, mera ut- 
bredd och från foten nästan fri mössa af mörkbrun färg; 
åsarne äro mera upphöjda och vridna. Vi beklaga att vi för 
närvarande ej äro i tillfälle lemna god figur af densamma. 
Lilla Stenmurklan har mycket kort, ofta omärklig fot, som 
helt och hållet öfvergår till den mera åt höjden än bredden 
sig utbildande mössan, i synnerhet då den saknar fot. Åsarne 
äro ock mindre vridna; färgen mycket blekare. 
Denna hittills obeskrifna art upptäcktes af min son Ro- 
bert i Maj månad 1863 i Alsike-skogen nära Upsala, der den 
växte i största mängd (jemte Bulgaria globosa, Discina perlata 
m. fl.). Åfven denna för alla Murkel-svampar högst ogunstiga 
vår är den återfunnen men mindre talrik. Det är en egenhet 
hos Murkel-svamparne, att de blott vissa år framträda högst 
ymnigt, andra år visa sig mycket sparsamt. Albeetini och 
Schweinitz tro sig hafva funnit, att de hvart tredje år äro 
synnerligen talrika. 
Samma dag denna art upptäcktes, insamlades den i så 
stor mängd, att den kunde anrättas och försökas som närings- 
medel. Den var af samma goda qvalitet som M.urklan och 
kunde till smaken knappt skiljas från densamma. 
Tab. LV framställer arten under flera former. 
