32 
Tab. LI. FINLUDNA RÖRSOPPEN. 
(Boletus vacciiius Fr.) 
Fries Epicr. p. 420. 
Denna art är så lik föregående, att båda i Syst. Mycol. 
förenades under en art. Sedan jag likväl erhållit tillfälle jem- 
föra båda lefvande, fann jag dem icke blott skilda, utan tillika 
tillhöra tvenne olika afdelningar af slägtet; den föregående 
nemligen till den grupp, som har hatten beklädd med en slem- 
hinna; denna åter till samma afdelning som B. edulis, impoli- 
tus och cestivalis. Med den förstnämnda öfverensstämmer den 
den hufvudsakligen till färgen, men afviker väsendtligen genom 
finluden hatt, icke nätådrig fot. Den uppnår icke heller den 
storlek som nämnde art. 
Från föregående skiljes den åter genom kortare, glatt, icke 
med stoft beströdda fot; mörkbrun, finluden, aldrig klibbig 
hatt; små, runda, från foten nästan fria pipor (d. v. s. emot 
foten jemnt aftagande i längd), hvilka i början äro slutna, 
hvita, äldre höggula. Köttet är hvitt, oföränderligt eller rod- 
nande. 
Af denna art finnas tvenne mycket afvikande förändrin- 
gar; den ena med lökformig, nedtill fårad gulbrun fot, hvitare 
— Fl. Dan. t. 1892. 
kött; den andra med jemntjock eller nedåt afsinalnande fot, 
med föga märkbara, längsefter gående streck, hvilka antyda, 
anlag till nätådrighet. Foten är hos båda af samma färg som 
hatten. Då af den förra en god figur blifvit lemnad i Fl. Dan, 
hafva vi här lemnat afbildning af den senare formen. 
Arten synes väl hufvudsakligen tillhöra bokskogsregionen, 
men är likväl funnen flerestädes i medlersta Sverige, såsom 
vid Tvetaberg i Södermanland af Herr Brukspatron Tamm, 
som efter egna försök vitsordat dess smaklighet, jetnförlig med 
B. edulis. I Upsalatrakten är den endast en gång funnen. 
Till ursäkt för upptagande af denna och föregående mera 
sällsynta arter, då flera allmänt och ymnigare förekommande 
hittills blifvit förbigångna, torde förtjena anföras, att dessa icke 
blott tillhöra de mest läckra arter, utan ock att deras fram- 
ställning varit nödvändig för åtskiljande af följande för giftig 
ansedda och till näringsmedel säkerligen otjenliga art. 
Tab. LI föreställer den mindre formen af Finludna Eörsoppen. 
Tab. LII. BITTRA RÖRSOPPEN. 
(Boletus felleus B ull.) 
Fbies Syst. Myc. 1, p. 394. Epicr. p. 425. 
Den framstående plats Rörsopp-arterna intaga bland de 
ätliga Svamparne, kräfver att alla mer eller mindre giftiga ar- 
ter af detta slägte afbildas. Vi hafva derföre ansett så mycket 
mer nödvändigt framställa denna art, då den näst Lömska 
Rörsoppen är den giftigaste, åtminstone minst användbara till 
föda. Ehuru till färgen snarlik föregående, är den lyckligtvis 
lätt skild. Den afviker från alla öfriga genom rosenfärgadt 
fröstoft, hvaraf de i början snöhvita piporne äldre blifva kött- 
färgade eller blekröda. 
Foten är tät, 3 tum och derutöfver lång, vanligen sot- 
färgad eller mörkgrön (olivfärgad) , upptill afsmalnande och 
nätådrigt gropig. Hatten är i början dynlik, äldre platt, slät, 
icke klibbig, 3 — 4 tum bred. Köttet mycket mjukt, hvitt, i 
beröring med luften blekrödt. Piporne temligen stora, mycket 
långa, i öppningen kantiga. 
Arten förekommer på något fuktiga ställen i barrskogar, 
ingenstädes ymnigt, man temligt allmänt spridd. På magra 
skogsängar har jag funnit en nära beslägtad art eller under 
art med i början finluden, smutsigt sämskfärgad hatt, kortare 
och i öppningen runda pipor, hvarigenom undra sidan blir 
platt, icke kullrig. Den rodnar mindre än den vanliga och har 
mildare smak. 
För den synnerligen bittra smaken icke blott förkastas 
denna art, utan anses äfven giftig. Den har någon likhet 
med de företrädesvis Ätliga Rörsopp-arterna, men kan en- 
dast genom uppenbar vårdslöshet med någondera af dem för- 
vexlas. 
Tab. LII framställer vanliga formen af arten i naturlig storlek. 
