14 
Tab. XV. BLEKA TAGGSVAMPEN. 
( Hydnum repandum. Linn.) 
Fries Si/st. Myc. 1. p. 
Taggsvampames slagte (Hydnum) urskiljes vid första 
anblicken af sina syllika taggar på hattens undre sida, men 
hos några på träd växande arter öfvergår denna till korallika 
örenar eller oformliga klumpar eller ock utbreda de sig skorp- 
likt utan hatt. Hos alla dessa återfinnas likväl taggarne, all- 
tid vända ned eller mot jorden. Till substansen äro de lika- 
ledes mycket olikartade; alla ätliga äro köttiga, men flera arter 
äro kork- eller läderartade, några utmärkta af en egen vällukt, 
andra äro helt och hållet slemmiga (gelatinösa). 
Bleka Taggsvampen, som är den allmännaste i slägtet, ur- 
skiljes lätt genom sin bleka, mer eller mindre i gult stötande 
färg, sin köttiga, vanligen oregelbundna, i kanten vågiga hatt, 
som på ytan är slät (utan sprickor eller fjäll) och glatt. Tag- 
garne vanligen olikformiga, ofta inskurna. — En underart häraf 
(Hydnum, rufescens Pers.) har smalare fot, tumiare, mera regel- 
bunden, på ytan finluden hatt, alltid likformiga taggar. Färgen 
är brandgul, stötande i rödt. Den upptages vanligen särskildt, 
men någon skarp gräns mellan denna och den vanliga finnes icke. 
400, Epicr. p. 506. 
Ehuru Bleka Taggsvampen finnes öfver hela riket, före- 
kommer den, utom i Bokskogar, ingenstädes i mängd. Den 
framkommer tidigt om sommaren och fortfar långt in pa hösten 
eller samtidigt med Ätliga Chantarellen och insamlas vanligen 
jemte denna. Men da Chantarellen är fullkomligen mild, har 
denna en något skarp, pikant smak, hvarföre de ock .lämpligen 
anrättas tillsammans. Så väl hatt som fot äro användbara, en- 
dast taggarne afskrapas, om man så behagar; oundgängligt 
nödigt är det icke. 
I likhet med Chantarellen angripes den sällan eller aldrig 
af insekt-larver. Den kan derföre äfven torkad förvaras och 
ehuru då mera seg återvinner den sin sprödhet genom kok- 
ning. I likhet med flera andra svampar kan den i detta till- 
stånd användas pulveriserad. Som ingen bland Taggsvamparne 
är giftig, är ingen fara att förvexla den med någon annan. 
Af detta slägte skola i det följande lemnas afbildningar af de 
öffige användbara arterna. 
Tab. XVI. GYTTRADE TAGGSVAMPEN. 
(Hydnum corrugatum. Fkies.) 
Syst. Myc . 1. p. 414, Epicr. p. 512. 
Till samma slägte som föregående art hörer äfven denna, 
men till en helt annan grupp, hvars arter endast förekomma 
på gamla trädstammar och sakna fot och tydlig hatt. När- 
varande art bildar vanligen stora klumpar, bildade af flera, 
öfver hvarandra liggande, sammanväxta balkar eller outbildade 
hattar, hvilka sakna bestämd, skarp kant. På öfre sidan äro 
dessa finludna, skrofliga eller lmottriga, på undre sidan täckte 
af mycket långa, likformiga taggar. Färgen är hvit. Köttet 
är mjukt, ej fast och hårdnande, som hos en del förvandta 
arter. Storleken är mycket föränderlig; stundom bildar den 
tufvor af ett barnhufvuds storlek, men vanligen är den mindre, 
stundom enkel af ett äpples storlek. I allmänhet äro både for- 
men och storleken mera föränderliga bland träd- än jord- 
svamparne. 
Taggsvamparne tillhöra företrädesvis Skandinavien; Sverige 
ensamt har, enligt hvad man ännu känner, flera egna och högst 
egendomliga arter än alla öfriga jordens länder tillsammantagne. 
Närvarande art, som växer på gamla björkstockar, är icke funnen 
utom Sverige. Den upptäcktes först i Småland på flera olika 
trakter och är sedermera funnen flerastädes, äfven i medlersta 
Sverige. 
Bland ätliga Svamparter har denna hittills icke blifvit 
upptagen. Men redan rå utmärker den sig genom mild smak 
och ingen oangenäm lukt, så att man redan af dess yttre för- 
hållanden kan anse den för användbar. Herr Brukspatron 
Tamm på Tvetaberg och Mag. C. P. Laestadius, som ätit den- 
samma, hafva funnit den god och smaklig. 
