5 
tid, som icke har sina egendomliga arter; äfven hos oss finnas en mängd 
arter, som liafva sin högsta utbildning om vintern eller tidigt om våren. 
Här skola vi dock endast fästa oss vid de ätliga och giftiga, hvilka an- 
tingen är vår- eller höst-svampar. Tidigast om våren är den lilla ätliga 
Nagelsvampen (Agaricus esculentus), ofta i April; derefter följa i Maj 
Murklor, Stenmurklor, Hof svampen (A. gambosus), Snäcksvampen (Ag. 
ostreatus). Bland vårsvamparne är ingen bekant som giftig; de under 
denna årstid ur gödselsamlingar frambrytande Bläcksvamparne (Coprini) 
lärer det ej falla någon in att använda till föda, ehuru de icke liafva, några 
giftiga egenskaper. Efter de första sommarregnen framkomma Chantarel- 
len, Bleka Taggsvampen (Hydnum repandum), Mjölslciflingen (Ag. Prunu- 
lus) och flera Rörsopp-arter (Boleti). Detta slägte är i afseende på hat- 
tens köttighet och både arternas och individernas mängd det vigtigaste. 
Längre frampå hösten framkomma Blomkåls-svampen, flera arter af Bock- 
skäggs-svamparne (Clavarice), Fjälliga Taggsvampen (Hydnum imbricatum) 
m. fl. arter af detta slägte, flera utmärkta arter af Tickomas slägte, Ri- 
skorna jemte flertalet af Skiflingame. Den äkta (svarta) Tryffeln, som 
utbildas under jordytan vintertiden i S. Europa, kan naturligtvis ej före- 
komma hos oss, då marken denna tid är frusen, men en hvit Tryffelart 
finnes, ehuru sparsamt, hos oss om hösten. 
I afseende på varaktigheten finnas svamparter, li vilkas frukt eller hvad 
man i vanlig mening kallar svamp, endast varar några timmar, andra som 
synas tillväxa flera år. Hvad de ätliga beträffar, så vara de vidpass 8 
dagar innan de förfalla. En del Tickor vara längre. 
Champignoner och Ätliga Rörsoppen äro de enda, som man i Sverige 
odlat för matlagning. De förstnämnda odlas på trädgårds-sängar , beredda 
som sparris-sängar, på hvilka man gjuter vatten, i hvilket man sköljt de 
bortrensade skifvorna af Champignoner. Man kan plantera Champignoner 
på vanliga sparris-land, utan att dessa båda, äfven till skördetid så olika, 
växter skada hvarandras tillväxt. Ätliga Rörsoppens odling har jag icke 
sjelf haft tillfälle iakttaga, — En utländsk art af Tickornas slägte, Rohj- 
porus tuberaster, bildar genom sitt svamplager stora stenhårda klumpar. 
Dessa klumpar (bestående af jord, stenar, trädrötter o. s. v., hvilka genom 
svamplagret blifvit hoplimmade till en hård, fast massa) läggas i kallare 
klimat (den härstammar från Italien) i källare och begjutas flitigt med 
vatten, hvarigenom friska svampar uppväxa hela året om. Framl. Pro- 
fessor Gadd i Åbo odlade den på detta sätt i Norden. 
Någon svampodling i stort synes likväl icke kunna ifrågakomma, då 
de flesta fordra egendomliga platser f. ex. fuktiga skogar. De flesta växa 
ock till den mängd af sig sjelfva, att man endast behöfver afhålla boska- 
pen, som begärligt förtär de bästa, från de platser man ämnar skörda. 
Det bland de liögre växterna vanliga förhållandet, att de vissa år äro vida 
talrikare och. andra mera sällsynta, gäller i ännu högre grad om Svamparne. 
Detta beror af högre värmegrad i förening med ymnigare nederbörd. Stör- 
sta ymnighet inträffar under långvarigare fuktig väderlek efter tillräckligt 
regn. Vissa arter framträda endast vissa år under särdeles gynnande om- 
ständigheter. I samband härmed står en annan fråga, om nya svamparter 
invandra och naturalisera sig i landet, som förhållandet är bland de högre 
växterna. Vi ega deruppå ett märkvärdigt exempel i den sköna Böletus 
elegans, som jag aldrig fann under de 30 år jag oafbrutet sökte svampar 
(1810—1840); först i början af 1840-talet började den visa sig i enstaka 
stånd här kring Upsala, och sednare åren har den varit särdeles ymnig, 
,0 ) Bland insekterne ega samma förhållanden rum ; de framkomma ofta till 
förvånaude mängd lika oförmodadt, som de hastigt försvinna. Allmänheten, som 
icke inser möjligheten, huru efter naturens lagar dessa fenomen skola kunna 
förklaras, omfattar derföre helst det mest underbara. Att väderlekens bcskallen- 
der lärkträd blifvit utifrån införda. På samma sätt har den inkommit till 
Stockholmstrakten, Degeberg i Vestergöthland o. s. v. 
Förslaget att utrota giftiga svampar i en trakt, likasom man utrotar 
andia giftväxter, synes alltid förblifva overkställbart. De flesta svampar 
äro så allmänna och deras rika fröstoft sprider sig så lätt genom vinden 
och insekter, hvilka lefva af dem, att vi anse försöket ändamålslöst. 
§ 8 . 
Innan vi afsluta denna inledning, anse vi oss äfven böra tillägga några 
allmänna anmärkningar öfver svamparnes uppkomst, tillväxt och fortplant- 
ning, då öfver dessa ämnen de mest oriktiga åsigter i allmänhet äro gängse. 
Liksom folktron i fordna tider och äldre geografer antogo de mest vidunder- 
liga naturfenomener uti okända länder — och i den mån kunskapen om 
dessa utvidgades, förläde dem till allt aflägsnare, tilldess de slutligen in- 
genstädes befunnos i verkligheten, så har äfven allmänhetens och de flesta 
äldre naturforskares tro på en tillfällig och af yttre förhållanden beroende 
uppkomst af en del växter och djur ( generatio cequivoca ), om det ena na- 
naturalstrets förändring till ett annat, och flera dylika sagor, i den mån kun- 
skapen om naturalstren utvidgats, måst draga sig tillbaka till de lägsta och 
minst kända, bland hvilka man lemnat naturen eller rättare sin fantasi 
fritt spelrum. Vi anse oss vetenskapligt förpligtade, att beriktiga så fal- 
ska åsigter af naturen, h vilken, i det högsta som lägsta, är lika bunden 
vid eviga och oföränderliga lagar. Att välja förklara okända och outredda 
företeelser genom dunkla och än mindre kända naturkrafter (qualitates oc- 
cultffi) är ingen förklaring. När ordet till gåtan är funnet, är förklaringen 
enklare än man förut kunnat föreställa sig. Så har man af den förvå- 
nande hastighet , med hvilka en , del svampar uppväxa och ofta äfven för- 
svinna, icke trott detta fenomen kunna eller böra förklaras af lagarne för 
den öfriga organiska naturen ,0 ) , utan vändt sig både till himmel och jord 
(sideriska och telluriska krafter), fåfängt besvurit alla elementer och mias- 
mer, att förklara denna gåta, som endast genom klar insigt af lifvets en- 
samt skapande förmåga löses. Man har tvistat om, antingen de tillhörde 
djur- eller växtriket eller utgjorde ett eget rike; men att de äro organiska 
naturalster och således måste utvecklas efter dess lagar, kan ingen betvifla, 
emedan de måste alstras ur frön och endast genom uppsugande af närings- 
safter kunna utbildas. Att genom oorganiska naturens krafter vilja fram- 
tvinga lif förblir alltid ett fruktlöst försök, som i sig innebär en förnekelse 
af den organiska naturens sjelfständighet. Svamparne fortplantas genom 
frön, liksom de öfriga växterna; det fina stoft, som från deras undre sida 
affaller eller från deras öfre sida uppstiger som en rök, är dessa växters 
frön. Dessa stoftkorn, som lätt kringföras af vinden, förlängas groende till 
fina trådar, som tillväxa till ett vanligen ull-likt lager, hvilket motsvarar 
roten och örtståndet hos de fullkomligare växterna. Men detta svamplager 
ligger sällan i dagen , utan utbreder sig i jorden , i gamla trädstammar 20 ) 
o. s. v. och fortlefver vanligen flera år, fast omärkligt för den, som ej närmare 
undersöker tingens sammanhang. Hvad man vanligen kallar svamp är 
dessa växters frukt. Af samma grund, som träden vid en viss värmegrad 
utveckla sina blad, örterna sina blommor, af samma orsak uppskjuta svam- 
parne vid bestämda temperatur-förhållanden (olika för olika arter) ur nämnda 
svamplager, hvars både blomma och frukt de äro. När gynnande väderlek, 
för de flesta rik nederbörd i förening med värma, inträffar, utvecklas de 
derföre hastigt och i mängd; vid missgynnande åter sparsamt eller för- 
vissna de före utbildningen. Att de derföre efter några dagars regn hastigt 
het gynnar både svamparnes och insekternas utbildning är visserligen klart, men 
att den icke är orsaken till deras uppkomst är ännu säkrare. 
20 ) livad man benämner snufveläder , ugglevecl, möglig ved o. s. v. är just 
detta svaraplager. Blaud nedfallna löf, barr och ofta i jorden finner man ett 
utbredt, sammanväfdt ludd, som likaledes är svamplager. 
2 
