134 
47 
fremkaldte Begrænsning af Hoved-Axen mere ligne Equisetaceer 
og Lycopodiaceer; ved deres Støvsækkes Ordning i Grupper, 
Sori, paa Bagsiden af Støvbladene; ved Ribbeforgreningen i 
Bladene; ved de linnede, hos Bowenia endog dobbelt finnede 
Blade; ved Knoplejet af C^cas-Bladene paa den ene Side og af 
Zamia , Ceratozamia o. a. paa den anden Side; ved den Vexel 
af Nedre- Blade og Løvblade, som gjenfindes hos Udløberne af 
Struthiopteris ; ved den Skede - eller Axelbladdannelse , som 
navnlig findes hos Marattiaceerne. Det er de Familier blandt 
Bregnerne, der have de solideste, højest udviklede Sporangier, som 
Cycadeerne komme nærmest, nemlig Marattiaceerne (ved Axel- 
bladene og Støvsækordningen) og Ophioglosseerne (ved Bladrib- 
berne, Smaabladenes “Underliggende« Dækning, de indsænkede 
(kvindelige) Sporangier, og endelig ogsaa derved, at Ophioglos- 
seerne ere de eneste Bregner, som have den for Fanerogamerne 
karakteristiske radiære Ordning af Ved og Bast). 
Som Ejendommeligheder, der ere fælles for Cycadeerne og 
deres ovenfor og nedenfor staaende Slægtninge, Conifererne og 
Karkryptogamerne, kan fremhæves f. Ex. Mangelen af ægte Kar, 
men Tracheidedannelse i Veddet, og Tilbøjeligheden til Mangel 
af Midtribbe i Bladene; som Ejendommeligheder, de ere ene 
om: deres Bladudvikling, vaklende Kimudvikling og Kimbyg- 
ning m. m. — 
Cycadeerne ere ved deres intermediære Stilling mellem 
Blomsterplanter og Lønboplanter ret skikkede til at kaste Lys 
over de førstes omtvistede Organ: Ægget, ja det er endog næsten 
alene ved at bruge dem som Gjennemgangsled, at en sikker 
morfologisk Tydning kan gives. Uden at ville nærmere udføre 
dette denne Gang, ønsker jeg dog at antyde min Opfattelse af 
de sexuelle Blade og Organer hos Fanerogamerne. 
Støvbladene. Almindelig anerkjendt er Mikrosporens og 
Støvkornets Identitet. Det maa nu vel ogsaa være blevet klart 
for de fleste, at Mikrosporangium og Støvsæk ligeledes ere 
homologe. Fra Marattiaceerne (med deres »hermafrodite« Sporer) 
