90 
3 
krydsbefrugtes (se Botan. Tidsskrift, II R., 4. Bd., S. 223—24 
en Meddelelse af Hr. Gartner Friedrichsen)*); fremdeles paa 3 
Arter Zamia : furfuracea Ait., Leyboldi IVliq. og en af Hr. Apotheker 
Styrup fraPuertocabelio i Frø hjemsendt Art, der formodentlig er 
den i de Egne hjemmehørende Z. muricata Willd., og endelig 
paa 3 Arter Cycas : revoluta Thunb. , circinalis Linn. og 
sphærica Roxb., af hvilken der ogsaa er Spiritus-Materiale paa 
Museet samlet paa Nikobarerne af Kamphovener; efter at 
dette Manuskript var færdigt, har jeg ogsaa faaet Dioon edule 
Lindi. til Undersøgelse. 
I den følgende Fremstilling lægger jeg især Ceratozamia til 
Grund som den mig bedst bekjendte Slægt og fremhæver saa, 
hvor jeg hos de andre har fundet Afvigelser. 
Blomstens Stilling 
Nogle Botanikere som Miquel (19, S. 360), Karsten (7, 
S. 202) og Sachs (Lehrbuch) antage, at Blomsten hos Cyca» 
deerne overalt er terminal (eller opstaaet ved Dichotomi), ikke. 
blot hos Hunplanten af Cycas, hvor en « normal Gjennemvoxning» 
finder Sted, men ogsaa hos alle andre; andre Botanikere, som 
De Bary (10, S. 574 — 77), Eichler (Bluthendiagramme) og 
Al. Braun (13, S. 335) formode derimod, at den er lateral, 
naar blot undtages Oj/cas- Hunblomsten. Men ingen af dem 
støtter sig paa detaillerede , udviklingshistoriske Undersøgelser 
og kan saaledes heller ikke levere Bevis for sine Paastande eller 
Antagelser (jvfr. Miquel, 20, S. 352). 
Dette Spørgsmaal er imidlertid af stor Interesse ; ere Cyca- 
deerne 1-axede, idet den primære Axe afsluttes med Blomst, er 
det ikke blot Cycas-Hunnen , men ogsaa Hannen og de andre 
*) Van Tieghem omtaler ogsaa Bastarddannelse méllem Ceratozamia 
Mexicana og C. longifolia (5, S. 577). Rimeligvis ere alle disse Planter 
Former af samme Art, hvad ogsaa Miquel endte med at udtale: «C. 
longifolia, robusta, latifolia, brevifrons, intermedia Miq. potius formæ 
sunt (af C. Mexicana Brongn.) quam species«. (20, p. 179). 
1 * 
