44 
Itt csupán a következőket jegyzem meg: I. T. Aldinus nem 
is tartozik a Páterek közé. 2. Hogy Aldinus nem volt e mű szer- 
zője, e körül egy egész kis irodalom forog, 1 ) 3. bizonyos, hoyy e 
müvet Petra s Castellus irta:*) 4. ábrái részben kezdetlegesek s végre 
5. nem fametszetek, hanem Lemetszetek. 
Aldinus után a következő « Patres»-eket sorolja elő />. : C. 
Bauhin, «J. Bauhin, Barkelier. Buxbaum, Bock, Brunfels, Brun- 
schwick és Clusius. 
Ezen felsorolásból a szorosan betartott alphabetikus sorrend 
miatt azt következtetem, hogy B. előtt a könyvtár katalógusa 
feküdt s ebből volt szíves A -tói C-ig a nagyközönségnek bepillantást 
engedni. Ez nem ismertetés s mindenekfelett nem tájékoztatás. 
Megvan-e a könyvtárban Y. Cordus, R. Dodonaeus, L. Fuchs, C. 
Gesner, M. Lobelius, J. Thal, J. Theodor Tabernaemontanus s 
mely editiókban — erre nézve B. hallgat. 
De azután megvan-e Dioscorides, Plinius, Gai.enus, Oribasius, 
Avicenna, Mesue (már J. MAXARDUsnak magyarföld! növény -adatai 
miatt is), megvan-e CTusius-nak spanyol növényhistóriája (szintén a ma- 
gyarföld! növény-adatok miatt), megvannak-e a Geoponikusok, Com- 
mentatorok, minderről nem tudunk semmit. Miféle Füveskönyvek, 
Oilusok gazdagítják a könyvtárt, minderről egy szó sem enged 
sejdíteni semmit. Miféle fiorisztikai művek találhatók ott ThalíóI 
LiNNÉig (1.588—1737), minderről egy betűnyi hír sincs. 
A magyar flór iszti kában mi keresetük van Melius-, Bejthe 
András- és CsAPó-nak. nem tudom megérteni, valamint azt sem. 
miért tartozik Czompó a « kiválóbb szerzők » közé, 3 ) miért van />. 
ismertetésében Haberle (a kiről a természetes rendszernek az 
egyetemi kathedránkon való meghonosítását oly fennen hirdetjük 
s a ki a magyar botanika históriáját legelsőbben írta meg), továbbá 
Sghur. Menyhárt, Csató s sok más agyonhallgatva, s egyálta- 
lában miért van épen a magyar botanikai működésre oly csekély 
gond fordítva V 
*) Leó Allatius : Ap. urb. p. 218. — Seguikr : Bibi. bot. p. 84. — Pritzei. : 
Thesaur. lit. bot. (1872), p. 58, sub nr. 1590, in adnot. 
-*) Hogy e mű szerzője valóban P. Castellus, ez kitűnik a műnek elő- 
szavából («Typographus lectori» a számozatlan 7— 8 oldalon), melynek nagybetűi 
egymás mellé helyezve ezt adják ki : < E. G. 0. P. E. T. K. U. S. C. A. 8. 
T. E. L. L. U. S. IX GEATIAM. TOBIAE ALDINI. SCRIPSI CüXCTA.» Erre 
ily körülményesen még Pritzel sem jött reá 1 (Cfr. Thesaur. ed. II. nr. 
1590. adu.). Castellus e müvében azért burkolódzott az « Aldinus* névbe, hogy 
saját magát annál fesztelenebbel feldícsérhesse (Cfr. pp. 6, 12. 29, 88. 44. 
45, 48, 61, 69 et 81); íme néhány példa : «Excellens Dominus Petrus Castellus 
botanicus insignis», . . . «Censemus igitur cum eruditissimo botanico, et spagiricoj 
nec non Hippoeratico Medico Petro Castf.llo» . . «excellens Dominus Petrus 
Castellus Medieus Romanus Spagiricae artis peritissimus, et simplicium, ani- 
malium, atque motallorum perser utationi deditissimus» etc. etc. 
3 ) írt egy 14 oldalas, s már teljesen elavult inauguralis dissertatiót a 
magyar korona országainak Eupliorbiaceáivó\. (Pest 1887, 8r.). 
