202 
Antal «Flora exsiccata austro-hungarica» 2493. számú példányai 
nyomán nevezni kellett volna, vagy pedig nevezzük-e növényünket 
Silene dalmatica- nak, vagy végül egyszerűen Silene saxifraga L.-nek. 
Dűlőre terelni óhajtván ez ügyet, először is tisztába kellett 
jönnöm azzal, hogy mi is az a Silene saxifraga var. elavata Hampe 
(1837). Degen barátom és a Magyar Nemzeti Múzeum herbáriumá- 
nak nyomán nem egyéb az, mint a Balkán keletibb hegyvidékei- 
nek jellemző növénye ; nem egyéb, mint a Gkisebach Silene 1 Vald- 
steinii (1843) növénye. Bizton a Silene Waldsteinii Ghisb. név 
illeti meg leghelyesebben e kelet-balkáni növényt; mert Mönch 
már 1794-ben írt le egy növényfajt Silene elavata néven. Való 
ugyan, hogy a Mönch Silene elavata- ját synonymnak veszik rég- 
óta a Linné Silene vallesia (1763) nevű növényfajjal; de az sem 
lehetetlen, hogy a Mönch Silene elavata- növénye, akár csak mint 
variatio is újra föléled a tudományos irodalomban. Hiszen a Silene 
graminea Yis. sem egyéb, mint valami kisebb alakja vág}’ pedig 
növényföldrajzi változata a Linné Silene vallesia nevű növény fajának. 
Hogy milyen az a Silene Waldsteinii Ghisb., itt nem jellem- 
zem sem avval, hogy virágának csészéje csaknem 3 centiméter , 
sem azzal, hogy tokjának nyele jóval hosszabb a tok hosszánál, 
sem azzal, hogy csészéjének fogai lándsásan hegyesek; inkább 
csak azt írom ide, hogy a Yelenovsky Silene macropoda (1886) 
növénye is csupán a Silene Waldsteinii Grisb. fajnak synonymja. 
Degen az ő herbáriumában e két faj jelzést már régebben egyesítette. 
A keletbalkáni S. Waldsteinii-x al végezvén, felmerül a kér- 
dés, hogy hát mi is az a Silene dalmatica Scheele (1843). 
Azt kellett kiböngészni, hogy a botanikai irodalomban helyesen 
van-e egy kalap alá rakva a Silene dalmatica Scheele (S. Kitai- 
belii Vis.) a Silene Waldsteinii növénynyel '? 
Kutatásom azt mutatja, hogy az irodalmi adatok tévesek, 
mert két növényfajt jelez ama két tudományos név, a metyet 
imént említők. 
Silene dalmatica Scheele (1843), teljesen egyazon növény, 
a melyet a Velebiten már Ivitaibel szedett és S. saxifraga L. 
néven lerajzoltatott, le is írt; a melyet Visiani S. Kitaibelii néven 
közlött. Visiani később, munkája supplemuntumában a S. Kitaibelii 
Vis. (1852) elé tette a Scheele elnevezte S. dalmatica-t (1834). 
Scheele nem idézi ugyan a W. K. rajzát, de Visiani, a mikor 
kijavítja a S. Kiiaibelii név adását, útal az ő Flóra Dalmatica- jára, 
hol Kitaibel rajzát idézi. 
Megnézvén a Kitaibel Icones 166-ik rajzát, átolvasván a 
Kitaibel Silene saxifraga nevű növényének leírását, meg kellett 
tekintenem azt is, hogy a Velebitről és annak környékéről (Számár, 
Visoczica), micsoda növénypéldányok vannak Kitaibel herbáriumá- 
ban Kitaibel gyűjtéséből. 
Átnézvén ezeket, összehasonlítottam KiTAiBEL-nek a Velebit- ről 
stb. származó eredeti példányait a «Magyar Nemzeti Muzeum» 
