270 
száma kisebb, de a csoportok közt a megszakadozottság teteme- 
sebb, nagyobb hézagok választják el, mint a kétszikűeket, úgy hogy 
még ha a eh ovi- ill. sympetalia köztük feltűnnék is, de más bélye- 
gük, kivált a hagymásakat, oly szorosan összeforrasztja egymással, 
hogy magas abbrangú sereget a külön- és forrtszirmú lepelre alapí- 
tani nem látszik szükségesnek. Az egyszikűek külön és- forrtszir- 
múságából ime a következő: 
Chlorichlamydeae : 
Hgdrocliaritaceae, Alismataceae, Bu- 
tomus, 
Trigloch in Juncagi nacearum 
Acorus Aracearum, 
Orchidaceae, 
Leucojwn, Galanthus, 
Paris, 
Liliaceae, 
Hemerocallideae : Muscari, Hyacin- 
tlvus, 
Bulbocodiüni, Veratrum, Tofieldia, 
Juncaceae. 
Synchlamydeae : 
Scheuchzeria, 
Lemnaceae, 
Iridaceae , 
Sfernbergia, Agave , 
Na rcissus Amaryll idacearum, 
Asparageae, 
Dioscoraceae (lant us), 
Asphodelus Liliacearum, 
Colcliicutn. 
A tökéletlenebb leplűeket tekintetbe nem vettem. Ez, valamint 
a lepel hiánya az egyszíkűeket nem engedi úgy kettéválasztani, 
mint a kétszikűek Chori- és Sympetalái praktikus célra beválnak. 
Az elmondottak, úgy hiszem, elengendő alapot biztosítottak 
filogenetikai következtetésekre is. A régmúlt megítélésekor könnyen 
tévedhetünk, mert kevés az, a mire követetésünket biztosan épít- 
hetnék. Eleinte bizonyosan kevesebb volt a szervezet s kevésbé 
bonyolódhatott. Kevés állat és növény létekor mindenük egyszerűbb 
és egységesebb volt. Ma a szervezet annyira változott, hogy az 
alapforma vagy az ősformák bélyegei, pl. a ligula, csak kevés 
fajon őrződtek meg. Összegyűjtésük azonban annál becsesebb. 
Figyelemmel összegezve és bírálva rávezet, minő lehetett az alap- 
tervnek megfelelő közös őstypús vagy valamely őskorbeli alakja, 
az összegezett közös bélyegekből a régi egészet vázlatosan res- 
taurálhatjuk. Az elméleti diagramm tudománya is ősibb alapra, 
régibb szervezetre egészíti ki a mai tapasztalati alaprajzot. 
A szegfűfélék meg a Ge'ntiana - félék családjának szintén 
kellett közös őstörzsének lenni. Úgy véljük, kellett időnek, természeti 
állapotnak vagy alkalomnak lenni, a midőn a különszirmúak alap- 
terve úgy módosult, hogy a sziromnak tervszerű és határozott 
számú, különlevő szövetcsomócskái fa fejlődésnek legelső moz- 
zanata) alatt, interkalaris növekedéssel mintegy gyűrűforma szö- 
vettest támadt s az öt sziromnak alapját összefoglalta és föl- 
emelte, vagyis a külön szirmokból a forrt szirom támadt. A külün- 
szirmúak alaptervébe tehát gyűrű-, cső-, tölcsér-, harang- vagy bögre- 
