289 
Meines Wissens neu fül* die Flóra unséres Landes. 
Hymenostomum tortile (Schwagr.) Br. eur. fasc. 33/36. p. 6. 
1846. Nő Boicza mellett mészsziklák hasadékaiban stb. 
Wachst bei Boicza in Spalten dér Kalkfelsen. 
Gymnostomum rupestre Schleich. Cat. p. 29. (1807.) Szedtem 
Nagyágon egy régi bányabejárás kövein, st. 
Sajátságos alak, mely inkább a G. calcareum Br. germ.-hoz 
hasonló. Fejlettebb s a levél alja felé elszélesedő ere miatt azonban 
a ScHLEicHER-féle fajhoz tartozónak látszik. Ruthe R., ki e kritikus 
mohomat behatóbb vizsgálat tárgyává tette, határozottan a G. ru- 
pestre ScHLEiCH-hez tartozónak véli s mint levelében írja, egyike 
az erdélyi moh azoknak a középalakoknak, melyek a két faj közt 
nem éppen ritkák. A nagyági moh különben termetére nézve a csaló- 
dásig hasonló a Barbula convoluta Hedw. var. uliginosa LiMPR.-hez, 
csupán csak hogy nem oly feltűnően gyökszöszös. Igen feltűnő 
a levelek alakja; ez u. is a typusos G. rupestre ScHLEicH-nél kes- 
keny lándzsás, az erdélyi mohánál ellenben szélesebb és tompább 
hegyű. 
Sammelte ich bei Nagyág an Steinen am Eingange eines altén 
Bergwerkes. Steril. 
Eine eigentümliche Fönn, welehe eher dem G. calcareum 
Br. germ. gleicht. Sie ist kraftiger, und gehört wegen dem gégén die 
Basis des Blattes verdickten Nerv augenseheinlich zűr Schleicher’ 
seben Art. R. Ruthe, dér mein kritisches Moos einer einge- 
henden Untersuchung zu unterziehen die Güte hatte, halt es bes- 
timmt für G. rupestre Schl. nach seiner briefl. Mitteilung stellt 
das siebenbürgische Moos eine jener Mittelformen dar, welehe zwi- 
schen den beiden Arten nieht selten sind. Das nagyágéi* Moos 
sicht übrigens dér Barbula convoluta Hedw. var. uliginosa Limpr. 
tauschend ahnlich, nur ist es nicht so reich an Wurzelhaaren. 
Auffallend ist die Blattform, diese ist námlich bei dem typischen 
G. rupestre schmal lanzettlich, bei unserem siebenb. Moos hin- 
gegen breiter und an dér Spitze stumpfer. 
Hymenostyliuvi curviro'stre (Ehrh.i Lindr. in de eur. Trichost. 
p. 230. (1864.) Bőven terem Algyógy mellett nedves mészsziklákon, 
de csak st. állapotban. 
Háufig an feuchten Kalkfelsen bei Algyógy, jedoch nur steril. 
Dicranum congestum Brid. Sp. musc. I. p. 176. (1806.) A Pariiig 
havason szedtem (1600 m.) korhadó fenyőtuskón c. fr. 
Hasonló a D. fuscescens TuRN.-hez, csakhogy levele hegyének 
a sejtjei feltűnő módon egyenlőtlen nagyságúak. A régibb adatok 
D. congestum ^a a TuRNER-féle faj egyik jelentéktelen alakja s nem 
a Bridel faja. 
Sammelte ich auf dem Pariiig (160( > m.) an modernden Fichten- 
stá Ilimen c. fr. 
Ist dem D. fuscescens Turn. ahnlich, doch sind die Zellen 
dér Blattspitze von auffallend gleicher Grösse. Unsere álteren Anga- 
