304 
beteges képződménye, melynél 
a szár csúcsa felé a hüvelyek 
lassankint kicsavarodnak s a 
legfelsőbb hüvelyek sarlóalakot 
öltenek. A Medicago Iwpulina- 
nak megfelelő korcsképződmé- 
nyét ez év julius havában ta- 
láltam az ischiai Caldonazzo-tó 
mellett, csakhogy ennél az át- 
menet hirtelen volt s így az, 
hogy itt korcsképződmény nyel 
van dolgunk, azonnal szembe 
ötlött. Az alsó fürtök termései 
egészen rendesen kifejlődtek s 
vesealakúan voltak összegön- 
gyölve, a felsőknek kocsánykái 
hosszabbak voltak, s a termés 
hengeres-sarló alakot öltött. 
A Melilotus officinalis-nak 
bírom ugyanilyen korcsképződ- 
ményét, melyet Dürrxberger 
1894-ben a linzi Franck-féle 
gyár mellett, magam pedig 
1899 — 1901-ben a Valsugana- 
vasút mentén Roncegno és S. 
Cristoforo mellett gyűjtöttem. 
Ennél valamennyi virág ko- 
csánykája hosszabb s egyúttal 
felálló, virágja halvány, egészen 
zöldessárga, hüvelye 7 mm. 
hosszú, hengeres, hosszan ki- 
hegyezett s alapján egy kb. 
kehelynyi hosszúságú nyelecs- 
kébe keskenyedett volt. 
Egy phylogenetikus tekintet- 
ben is érdekes üszökgomba 
okozta korcsképződményt ta- 
láltam ismételve a múlt nyáron 
az Astragalus glycyphyUus - on 
számos, rendesen kifejlődött 
növény között, az Innsbruck 
mellett levő Omes tanya közelé- 
ben. Ennek hüvelyei röviden 
hengeresek, elől röviden kihe- 
gyezettek s a tengelyen szét- 
álló helyzetben voltak, tehát 
a héjjakörömfélék rendes ter- 
hafte Fönn dér M. minima mit 
gégén den Gipfel dér Pfianze 
hin allmáhlig sich auflösenden 
u. sichelförmigen obersten Hiil- 
sen. Ich fand die entsprechende 
Missbildung von M. lapulnia im 
Juli d. J. bei Ischia am Caldo- 
nazzo-See ; nur war dér Über- 
gang hier ein plötzlicher (des- 
halb die Fönn sofort als Mon- 
strositat erkennbarj d. h. die 
Früchte dér unteren Trauben 
waren völlig normál, nierenför- 
mig eingerollt, die dér oberen 
siimmtlich iiinger gestielt, walz- 
lich-sichelförmig. 
Dieselbe Fönn besitze ich von 
Melilotus officinalis, von Dr. 
DüRRNBERGEnl894an derFrank'- 
sclien Fabrik in Linz und von 
mir in den Jahren 1899—1901 
bei Roncegno und S. Cristoforo 
an dér Valsuganabahn gesam- 
melt. Hier sind sammtliche Blii- 
ten lánger gestielt, die Stiele 
aufgerichtet, die Krone hell- bis 
grünlichgelb, die Hiilsen 7 mm. 
láng, walzlieh, láng zugespitzt u. 
am Grunde in einen Stiel von 
beiláufig Kelchlange verschma- 
lert. 
Eine auch in Hinsicht auf die 
Phylogenesis interessante durch 
einen Brandpilz verursachte 
Monstrositát von Astragalus 
glycyphyllos fand ich letzten 
Sommer mehrfach unter dér 
normalen Pfianze beim Weiler 
Omes náchst Innsbruck. Die 
Schoten waren hier kurzwalz- 
lich (vorne nur kurz bespitzt) 
u. abstehend, alsó dér bei den 
Tragant-kvim vorherrschen- 
den Schotenform entsprechend. 
Knospenartig verkürzte u. auf- 
gedunsene Korollen (wohl Di])- 
terocecidium) fand ich 1899 an 
