(). Ctj uoglossmn - 1 1 ak tartotta, s 
e néven került különböző gyűj- 
teményekbe. Az ezidén Spanyol- 
ország egy más helyén szedett 
virágos és terméses példák, 
melyek kétségtelenül ugyanazon 
fajhoz tartoznak, mint az 1902- 
ben szedettek, pontosan meg 
voltak határozhatók, meghatá- 
rozásom eredmény eképen köz- 
löm e növény leírását. 
Lamarck adatát (Illustr. [1791 1 
402. old. 1813. sz.), mely szerint 
a Solenanthus lanatus (L.) 
Spanyolországban is előfordulna, 
több mint 100 év óta senkisem 
erősítette meg. Az a körülmény, 
hogy a Solenanthus lanatus-t 
Európa más helyeire is behur- 
czolták, a hol tehát mint ven- 
dég tenyészik, nem zárja ki 
azt. hogy akkor is a szomszéd 
Észak- Afrikából lmrézolták be. 
Ilyen előfordulás növénygeogra- 
phiai szempontból természete- 
sen egészen más elbírálás alá 
esik, mint annak a megállapí- 
tása. hogy ott egy önálló, benn- 
szülött faj fordul elő, másrészt 
azonban növénygeographiai 
okok nem zárják ki annak a 
lehetőségét sem, hogy a S. la- 
natus (L.) Spanyolországban is 
előfordulhat. így azután ezen 
félszigetnek — éppen úgy, mint 
talán a Balkán -félszigetnek is 
két faj jutott volna e nemből. 
Midőn a Földközi-tenger vi- 
dékét s különösen kontinensünk 
déli félszigeteit oly menedék- 
helyeknek ismerjük, a hol a 
harmadkori typusok napjainkig 
fenmaradtak s midőn a Xole- 
nanthus nemnek fajait e helyen 
bővebben nem fejtegethető okok 
miatt — melyek között nem a 
legutolsó, fajainak sajátságos 
nicht ermittelt werden. Die heuer 
von einem anderen Standorte 
mitgebrachten B1 itten- u. Frucht- 
exemplare, dérén Identitát mit 
dér i. J. 1902 verteüten Pflanze 
zweifellos ist, ermögliohte erst 
eine genaue Determination, dé- 
rén Krgebniss ich im Obigen 
mitteile. 
Die alté Angabe iiber das 
Vorkommen von Solenanthus 
lanatus (L.) in Spanien (Lamarck, 
Illustr. [1791 ] p. 402 No. 1813) 
ist seit mehr als 100 Jahren 
nicht bestatigt worden. ande- 
rerseits aber kommt eben S. 
lanatus (L.) in Európa einge- 
schleppt vor, so könnte es síelt 
auch damals nur unt eine Ein- 
schleppung gehandelt habén, 
welche síelt in pflanzengeogr. 
Bedentung gewiss nicht mit dér 
Oonstatierungeinerselbststandi- 
gen. autochthonen Art messen 
kann. Pflanzengeogr. Griinde 
schliessen allerd ings d ie Möglich - 
keit, dass auch S. lanatus (L.) 
in Spanien einheimisch sei, nicht 
aus — so hátte denn diese Halb- 
insel, ebenso wie vielleicht auch 
die Balkanhalbinsel, zvvei Ver- 
treter dieser Gattung. 
Indem wir die mediterránén 
G'élánde und ganz besonders 
die südlichen Halbinseln unse- 
res Continentes als Zufiuchts- 
statten von Typen, welche aus 
dér Tertiarperiode auf unsere 
Zeit tibergekommen sind. be- 
trachten rnüssen, und die Ver- 
treter dér Gattung Solenanthus 
aus mehreren, liier nicht naher 
