őrien ti bús (ad altit, eca 3 mm.-um), ovatis, apice erosis ; füamentis 
supra fornices insertis, e corolla exsertis, cum antheris corollam 
eca 3 l /s ram. superantibus ; nuculis magnis, compressis, non limbatis, 
areola depressa, plana vei paullo convexa, undique aculeis crassis, 
glochidiato-aeuleolatis crebre obsitis, inter aculeos glabris, nitidis. 
Hab. in Epiro boreali. In aridis alpestribus ad fontéra. Boőiko- 
poulon district. Pogoni die 8 Juli 1896 fructiferura detexit amiciss. 
Dr. Alit. Baldacci (exsiec. ex itinere albanico [epirotieo] quarto 
1896 No. 188.). 
Proximus S. apennino (L.) F. et M., a quo difiért iinprimis 
eaulibus sparse nec crebre 1 ) foliatis, foliis caulinis latis, ovatis- 
acutis vei ovato-lanceolatis uec angustis, elongato lanceolatis; 
inflorescentia post anthesin contracta nec valde elongata, patenté 2 ) 
calyeibus brevissime pedicellatis, fructiferis fere sessilibus (in 
>S. appenino pedicelli 10—12 mm. longi), calycibus minoribus, 
eoruni laciniis linearibus vei lineari-lanceolatis nec elongato trian- 
gularibus vei triangulari-lanceolatis, corollae lobis acutioribus, nuculis 
undique etiam in areola crebre glochidiatis nec in areola raodo 
sparse muricatis, globoso-compressis nec ealathiformibus 3 ) limbo 
conspicuo nullo. 
Midőn ezen új fajt a Sole- 
nanthus apenninus-ssA össze- 
hasonlítottam, gyakrabban kel- 
lett hivatkoznom ennek Fabius 
Cou MNÁ-nál (Ekphrasis I., első 
kiadás 1606) « Gynoglossa mon- 
tana maxima frigid. Regioniim» 
néven található kitűnő leírására, 
mely leíráshoz tartozik a 175. 
oldalon található igen jó kép. 
Tettem ezt azért, mert ennek 
a növénynek jobb, részletesebb 
s pontosabb leírása nincsen ; 
bizonyítéka ez annak, hogy pon- 
tos, lelkiismeretes leírások, — 
készültek légyen bár 300 év 
előtt, mely idő alatt a systemá- 
ról. a nomenclaturáról s a termi- 
Bei dem Yergleiche dieser 
neuen Art mit S. upenninu s 
musste ich mich des öfteren auf 
die meisterhafte Beschreibung 
desletzteren bei Fabius Columna 
Ekphrasis 1. ed. 1. (1606) als 
«Cynoglossa .montana maxima 
frigid. Regionum» welcher die 
vorzügliche Abbildung auf S. 
175 beigegeben ist, beziehen. 
Es ist dies die ausführlichste u. 
genaueste, welche über diese 
Pflanze existiert. ein Beweis 
(lessen, dass genaue, gewissen- 
hafte Beschreibungen — mögen 
auch 300 Jahre seither vorüber- 
gegangen sein. wahrend welcher 
sicli Ansichten iiber System, 
q (Caulis): «FoHis undique densis, rectis, augustioribus sem]»er decrescen- 
tibus ad fiores usque circumdatus : atque ita ut nihil canlis appareat» Col. 
íkphr. ed. I. p. 168. 
-) « Aestate . . . diversam acquirit efíigiem : denique perflciente so planta in 
hrachia alasque dividitur quatour aut quinque, pánim distantem ortum ducens 
altéra at aliis alis, ut ab eodein fere principio productae censeantur. In diversa 
tendunt veluti quinque furcati si quinque ut solent, erunt, vei plures etiam, 
pedales liirsutae . . .» Col. 1. c. p. 168— (39. 
s ) cPars fructuum superior plana . . . et limbo circumsepta . . . ut aquam 
continere iiosseto. Col. 1. e. p. 169. 
