GO 
Előadó kívánatosnak tartja, hogy minden ország tanulmá- 
nyozza kultúrnövényeinek gyomjait s az illető országban termelt 
magvakban található gyommagvakat. Utóbbiakat állítsa össze 
áttekinthető táblázatokba, a jellemzők jelöltessenek meg valami 
módon; reményű, hogy ilyen tanulmányok alapján, melyek külö- 
nösen Magyarországra, Sziléziára s a Pfalzra nézve volnának kívá- 
natosak, az egyes származásokat pontosabban s biztosabban fogjuk 
megkülönböztethetni. 
Kívánatos volna, ha az egyes intézetek csereviszonyba lépnének. 
Az előadáshoz hozzászólt Drude, Weinzierl és Degen (Buda- 
pest), aki azt javasolja, hogy a származás megállapítására fontos 
adatok gyüjtessenek össze egy központban, mely azokat feldol- 
gozná s alkalmas módon közzétenné. 
Elengedketlenül szükségesnek tartja azonban, hogy minden 
beszolgáltatandó adatot egy bizonyítók (mag, vagy még czélsze- 
rűbben, az abból nevelt növény) kisérje. Minden, a proveniencziára 
vonatkozó adat közzététele bizonyos következményekkel jár, ez 
óvatosságra int s megköveteli, hogy mind ez adatok biztos ala- 
pokra támaszkodhassanak. 
Ajánlja, hogy, ha a zürichi magvizsgáló állomás, mely a szár- 
mazás megállapítása körül már oly nagy érdemeket szerzett s ily 
vizsgálatokra jól be is van rendezve, vállalja el e feladatot, jelöl- 
tessék meg ez mint czentrum, amelynek tapasztalataink a jelzett 
módon volnának beszolgáltatandók. 
Stebler (Zürich) maga is nagy súlyt helyez arra. hogy az 
adatok bizonyítékokkal is támogathassanak s késznek nyilatkozik 
az adatok összegyűjtésére s az eredményeknek a zürichi mag- 
vizsgáló állomás évi jelentéseiben való közzétételére, amire az érte- 
kezlet egyhangúlag elfogadja Degen indítványát. 
Ezután Stebler vette át az elnöklést s felkérte Weinzierl 
udv. tanácsos urat, hogy tartsa meg a nyilvános ülésre kitűzött 
második előadást : 
«A répamagvak értékének meghatározásáról). 
Weinzierl előadásának keretében ismertette két asszistensé- 
nek, Ivomers Iv.-nak és Freudl E.-nek répamagvizsgálati methodu- 
sát, mely egész terjedelmében megjelent már az «Oesterr. Ungar. 
Zeitschrift fül* Zuckerindustrie und Land\virtschaft» 1906. évfolya- 
mának V. füzetében. 
Az uj methodus lényege az, hogy míg a csiráztatáshoz az 
u. n. Ésulyanalytikai» módszer szerint kiválasztandó gomolvok 
nagyságviszonyában némi eltérés keletkezhetik oly módon, hogy 
két egyforma nagyságú gomoly ugyanoly súlyú lehet, mint egy 
apró s egy nagy gomoly, ami a csírázás eredményét befolyásol- 
hatja, az uj módszer szerint a gomolyokat 7 különböző lyukbő- 
ségű (2-5, 3 - 0, 3'5, 4'0, 4‘5, 5'0 és 6 - 0 mm.) rostán átejtve, azok- 
