lásig megtölti. A jódjódkáliumra reagáló keményítőszemecskék 
egészen feketén szemcsézetté teszik a tok nyaki részét, columel- 
láját s két oldalt az amphithecium belső két sejtrétegét. Ez mutatja 
a tok nagy assimilatorius energiáját, de viszont bizonyítja azt, 
hogy az assimilatio fontos munkáját úgyszólván csak a tok végzi, 
a levelek átsajátító munkája a capsulához viszonyítva igen csekély, 
hiszen a levelek élethivatása más is, különben is a vastag és 
többnyire barnásszínü sejtfal gátolja az átsajátítást. Minél kevesebb 
levél assimilál, természetesen annál inkább kell a különben is erre 
a czélra hivatott toknak assimilálni. 49 ) 
Az amphithecium — melynek részei mint említettük : az 
epidermis, egyrétegű «vízszövet», kétrétegű assimiláló sejtsor - 
alatt a sporatérmő réteg következik, mely relatíve véve nem nagy : 
gyűjtött példáim már mind olyannyira előrehaladott fejlődési 
stádiumban vannak, hogy ezeken a spórák már majdnem egészen 
megéredtek. A spórák világosbarnaszínűek, 9—12 y nagyságúak 
az exosporium sculpturát nem mutat, teljesen sima. 
Az urna tetején emelkedik fel az operculum, melynek basalis 
részét radiálisán nyúlt sorokba helyezkedő sejtek alkotják épp 
úgy, miként az urna tető részét is; ezek a hosszanti sorokba 
helyezkedő sejtek a «gyűrü» övének vonalába esnek, sejtfalaiknak 
vékony volta, ívszerű elhelyezkedési módjuk mutatja, hol válik le 
az operculum. 
Igen nevezetes s jellemző tulajdonsága még a toknak az, 
hogy felületén, körülbelő] az urna tetejétől — a «gyűrű» alatt 
valamivel lefelé a collum felé, felül szélesebb, lefelé keskenyedő 
sárgáspiros sáv vonul végig; és pedig 9 ilyen vonalat látunk. 
Mikor a spórák megéredtek, azoknak kiürülése után egészen más 
alakot is ölt a tok, ránczos lesz a felülete, a capsula falán a 
kiemelkedő bordákat ezek a veresessárga sávok képezik, melyek- 
nek k. m.-ét a tábla 4. és 5. rajza mutatja. A sporogonium amphi- 
theciumának epidermis sejtjei niveaujából a színes sávokat alkotó 
sejtek egyáltalán nem emelkednek ki, az urna szájához közel eső 
részen több, 5—6 sejt alkotja, ezek a sejtek roppant erősen meg- 
vastagodottak és pedig eentripetalisan, de egyoldalúan olyan- 
formán, hogy minden sejtnek az athmosphaerával érintkező sejt- 
fala vastagodott meg legerősebben, innét a megvastagodott sejtfal 
a radiális falakon fokozatosan elvékonyodik s fogszerű képlethez 
válik hasonlóvá: a tangentialis, vagyis a «vízszövet» sejtjeivel 
érintkező sejtfalak ellenben egészen változatlanok, vékonyfalúnk. 
A megvastagodott sejtfalak rétegzettek. Ezek a sávok a collum 
felső egyharmadáig nyúlnak le, itt elkeskenyednek, mindössze 
1—2 sejt alkotja (tábla 5. ábra 1 . Ezeknek a sávoknak főszerepe 
mindenesetre : a spórának szabadba való kijuthatása lehetőleg való 
- 19 ) Cfr. Fritz Magdeburg: Die Laubinooskapsel als Assimilationsorgan. 
lu. Diss. Berlin 1886. pp. 9-10. 
