18 
3—9 cm. mély gyepeket alkot; alul sötét csokoládébarna, sokszor 
majdnem fekete, kissé vakfényü, felfelé világosbarna, csúcsán 
sárgászöld-színű levele, erős, vastag, egymáson lazán, de sohasem 
kuszáltan fekvő szára — szép gyepeket alkot. Az ovális levelek 
hosszú hegyben folytatódnak, alúl egyenes, középen nagy darabon 
visszabajolt szélűek. e helyen a « szegély sej tek» mindig kissé 
erősebben vannak megvastagodva s nagyobbak is, mint a levél- 
lemez sejtjei. Felül fodros szélű a levél. Száraz állapotban a 
levelek visszahajlanak, így a növény 7 bodros. 
Ivartalan generatiója ismeretlen. Az ivaros generatiónak 
anatómiai szerkezete eléggé ismeretes. 
E mohának elterjedési köre meglehetősen szűk. amennyiben 
Anglia, Skandinávia, Észak- és Közép-Németország hegyvidékein 
nem található. 10 ) 
Hazánkban csak a K i r á 1 y k ő-ről 1X ) és a Magas Tátrából 
ismeretes e moha. A Magas Tátra galicziai oldaláról először Reh- 
mann 12 ) közli, aki HAzsLixszKY-nek is küldött volt e növényből, 13 ) 
Chalubinski több helyen 14 ) gyűjtötte, de mind a galicziai oldalon ; 
hazánk területéről — Greschik Viktor 1886. évi gyűjtését — 
közelebbről meg nem jelölt helyről, először F. Matouschek közli. 15 ) 
A bélai mészhavasoknak keletre elő legnagyobb csúcsának, a 
«Stierberg»-nek északi oldalán ugyancsak Greschik V. gyűjtötte 
e mohát 1970 m. t, sz. f. m.-ban, adatát Dr. J. Roll közölte. 10 ) 
A Magas Tátrában magam is több helyen gyűjtöttem, a 
bélai mészhavas vonulatának úgyszólván mindenütt; így a 
Vaskapu» (Skalena Wrata)-nál 1603 m. t. sz. f. m.-ban, a «Roth- 
baumgrund» völgybe felé eső részen egyik humus-szal fedett 
sziklafalon (1906 VII/29); a «Stierberg» északi oldalán tömegesen 
lép fel, gyűjtöttem többször (1906 VII/24, 28.) 1900 m. t. sz. f, 
m.-ban, továbbá az «Elülső Mészárszék)) (Vordere Fleischbank) 
Wien 1871. Jahrg. et in Die Laubmoosflora v. Oesterreich-Ungarn. Wien 
1882. p. 102. 
0; Dr. C. Müller Hal. a Barbula Hedw. nemzetség Senophyllum C. Mull. 
subgenusának «Senophylla (/ic,antea» csoportjába a Didymodon giganleus (Funck) 
JcR.-on kívül még három fajt vesz fel. (Genera muscorum frondosorum. Leipzig 
19 j 1. p. 444.) 
l0 ) Cfr. Limpricht I. Bnd. p. 561 ; Die natürl. Pflanzenfam. I. T. 3. 
Abt. 214. Lief. p. 406, G. Kotr : Die europ. Laubmoose I. Bnd. p. 309. 
u ) Magyar botanikai Lapok IV. (1905.) évf. p. 82. 
l -) Dr. A. Rf.hmann : Versuch einer Aufzáblung dér Laubmoose von We3t- 
galizien (Verhandl. d. kais. königl. zool.-botan. Gesellsch. in Wien; Jahrg. 1865. 
XV. Bánd. p. 468. 
18 A magyar birodalom mohflórája. Budapest 1885. p. 143. 
14 ) Grimmieae Tatrenses. Varsaviae 1882. p- 83 ; Enumeratio musc. 
frond. p. 47. 
15 ) Bryologisch-floristiscbe Mittbeilungen aus Oesterreicb-Ungarn. dér 
Schweiz und Baiern. (Verhand d. k. k. zool.-botan. Gesellsch. in Wien L. (1900 ) 
Bnd p. 231. 
16 ) Beitráge zűr Laubmoos- und Torfmoos-Flora dér Hohen Tátra. — 
«Hedwigia» Bánd XLIII. p. 134. 
