G9 
Az esetben , ha ezen feltételek be igazoltatnának, álla- 
píttassanak meg azon vidékek hozzávetőleg pontos (klima- 
tikai , yeoyraphiai) határai , melyeken belül beigazolást 
nyernek .» 
Megjegyzem, hogy ezen propoziczió felállításához közvetlen 
okot szolgáltatott Volkart szaktársunknak egy a «Beriehte dér 
schweiz. hőtan. Gesellschaft» XI. kötetében (1901) közzétett czikke, 
melynek tartalmát a jelenlevők bizonyára ismerik. 
A felvetett kérdés kiváló gyakorlati fontosságánál fogva 
kérem az értekezletet, hogy ezt beható tárgyalás alá venni s 
propoziczióm elfogadása esetén a részletek megállapítását, valamint 
egy kísérletezési tervezet kidolgozását ismét egy külön bizottságra 
bízni sziveskedjék. 
A következő propoziczióm a vetőmagban megtűrhető leg- 
magasabb arankatartalomra vonatkozik. 
Referátumom bevezetésében utaltam arra, hog\ 7 a nagy aranka 
magja, melylyel az utóbbi években különösen a délibb vidékekről 
a piaczra kerülő heremagvak bizon 3 7 os százaléka meg van fer- 
tőzve, biztosan s teljesen még a legjobb tisztító gépeinkkel sem 
takarítható ki az árúból. Az apró arankával is nem eg\ r szer gyűlik 
meg a bajunk, különösen akkor, ha az árú érett tokokat, iker- 
arankákat vagy rendellenesen fejlődött arankamagvakat tartalmaz. 
A heremagtermelő és exportáló országok itt jelenlevő kép- 
viselői igazat fognak adni nekem, ha a német mezőgazdasági kí- 
sérleti állomások «Verband»-ja által megállapított « 10 aranka- 
mag pro kgr.r> tűrhető mennyiséget a beállott vagy bekövetke- 
zendő nagy aranka kalamitásra való tekintettel, túl magasnak 
tartom. 
Egyáltalában elválasztandónak tartom 
a nagy arankára s 
az apró arankára 
felállítandó «normát», sőt még az is vita tárgyát képezheti, vájjon 
a magtermelési czélra vetett mag normája ne állapíttassék-e meg 
más módon , mint azon mag normája, melyet tisztán takarmány- 
termelés czéljára vetnek. Igaz. hogy a magon fel nem ismerhetjük, 
hogy mi czélra lesz majdan elvetve, de erre is tudnék megoldást. 
Végül felvetem még azt a kérdést is, vájjon nem volna-e czél- 
szerű külön normát felállítani a lóherére s luczernára. 
Mind e kérdések tárgyalása szükségessé teszi azt, hog} T az 
itt képviselt államokban dívó tisztító eljárások által elérhető ered- 
ményeiről alapos tájékozást nyerjünk. 
Meg kell jegyeznem, hogy a kereskedelemtől nem követel- 
hetünk olyat, a mit ez a legtökéletesebb gépekkel s szakszerű 
tisztítási eljárások mellett sem tud elérni. S ezért mai napon már 
nem látom fentarthatónak a magyar mezőrendőri törvény azon 
ideális követelményét sem, mely a termelés czéljából forgalomba 
hozott vetőmagnak absolut aranka mentességét írja elő. Ezt köve- 
