79 
aprók-e vagy nagyobbak , mert jelenlétének következményei egé- 
szen mások. Egv nagyobb kár bekövetkezésének valószínűsége 
sokkal nagyobb, ha egy szem Cuscuta suaveolens van az áruban, 
mintha csak egy rendellenes módon nagyobbra nőtt Cuscuta 
Irifolii mag van az árúban. 
Weinzierl (Wien) is az arankafajok botanikai megkülönböz- 
tetését kívánja. 
A vita befejeződvén, az elnök határozatként kimondja, hogy 
DEGEN-nek «Az arankakérdésről » előadott referátuma küldessék 
meg tárgyalás czéljából még ez év október hó 29-e előtt a «Yer- 
einigung deutscher Samenhándler»-nek s a német «Land\virtschaft- 
licher Yerein»-nak Berlinben. 
Ezután Hiltner (München) adta elő Brujmng (Wageningen) 
referátumát (aki megbetegedése miatt a congressusra nem jöhetett) 
«A csirázóképesség meghatározásáról >>. 
Az előadás keretében Hiltner előadta egyúttal az ő saját 
e téren tett tapasztalatait is. 
Bevezetésében kiemeli, hogy a magvak csiráztatási mód- 
jainak tanulmányozása arra tanít meg. hogy mindinkább el kell 
térnünk a vizsgálatoknál előírt sablonos módszerektől s hogy 
iparkodnunk kell az egyes fajok, változatok, sőt származásoknak 
is az igényeit, viselkedését megismernünk s mesterséges megcsi- 
ráztatásukkor kielégítenünk. Felemlíti p. o.. hogy Bajorország egy 
vidékén egy rendkívül hosszú életű u. n. «örök» luczerna terem, 
melynek magja azonban igen nagy százalékban keményhéjú, úgy 
hogy csak a vetőmagot vizsgálva, e rendkívül értékes féleség 
(«Sorte») értékéről könnyen hamis fogalmunk támadhatna. 
Ami azt a magmennyiséget illeti, melyet a kívánatos pon- 
tosság elérése czéljából meg kell csíráztatnunk, utal Rodewald 
tanulmányára, mely szerint a valószínűség számítás szerint az 
elérhető pontosságot már nem fokozhatjuk, ha 300—400 magnál 
többet csíráztatunk. Ezen mennyiség volna tehát az, mely a tlieo- 
riának. de a gyakorlatnak is megfelelne. 
A csiráztatás előtt való beáztatásra vonatkozólag megjegyzi, 
hogy némely szerző szerint (Stutzer, Hautleb) a destillált vízben 
való áztatás a csiráztatást kedvezőtlenül befolyásolja. Kiemeli, 
hogy a csiráztatási kísérletekhez használandó víz kérdése nem 
mellékes s fontos, hogy az feltétlenül tiszta legyen. 
Érdekes s a répacsiráztatás alkalmával constatálható beteg- 
ségek egyik okát is megvilágítja HiLTNER-nek az a tapasztalata, 
hogy a berlini Gesundheitsamtban töltött ideje alatt a berlini víz- 
vezetéki vízzel csíráztatva egy répamagmintát, annak nagyszámú 
csiráján betegséget konstatálhatott. Midőn kinevezték Münchenbe, 
egy előadáson a répacsirák betegségét akarta bemutatni s e czélból 
ugyanazt a répamag - mintát megcsiráztatta müncheni (mésztar- 
talmú) vízzel, mely alkalommal azonban ugyanazon mintából egyet- 
