Jen eyy betey répacsira sem fejlődött. A répacsirák megbetegedésé- 
nek úgy látszik tehát, a csiráztatáshoz használt víz egyik okozója. 
A magvak előzetes beáztatását ajánlatosnak tartja. Meg- 
jegyzi, hogy a csiraágy megválasztása sem oly közömbös, mint 
ahogyan számos szabályzat állítja s hogy lényeges eltéréseket 
okozhat az a substratum, melyen csíráztatunk. Igv p. o. a Lnpinus- 
fajok magjai igen eltérőleg viselkednek a szerint, amint azokat 
egyik vagy másik csiraágyban csíráztatjuk. Erről különben egy 
közleménye jelent meg. 
A fennálló szabályzatok némelyike szerint a csiráztatáshoz 
használt homok s itatós papiros kapacitásának 60%-ával nedve- 
sítendő meg. Ez általánosságban el nem fogadható, mert tekin- 
tetbe kell vennünk a megnedvesített anyagok más-más vizelbocsátó 
tulajdonságát s a csiráztatásnál éppen ez a lényeges. 
Ami a csiráztatásnál alkalmazandó hőfokot illeti, az újabb 
tapasztalatok beigazolták azt, hogy sok fajnál az intermissió, 
vagyis a csiráztatásnál alkalmazott hőfoknak a nap 6 óráján át 
bizonyos számú fokkal való felemelése, az eredményt kedvezően 
befolyásolja. Itt is azonban pontosabban kell különböztetnünk. Úgy 
látszik, hogy némely faj (p. o. a Phacelia) a lefelé való inter- 
missiót kívánja meg. Valószínűleg a coniferák is. A fénynek két- 
ségtelenül nagy befolyása van a fűmagvak csíráztatásánál. Fel- 
említi, hogy mily különbözőképen viselkednek némely magvak már 
a csírázás kezdetén is. így p. o. a Vicia-ié\ek rendszerint 6 — 8 
napi esiráztatás után kezdenek csak csírázni (ez különösen a Vicia 
villosá-nak a tulajdonsága). Fontosnak tartja, hogy a csirázási kísér- 
let tartama állapíttassék meg pontosabban különös tekintettel a 
magvak különböző viselkedésére, melyet lényegesen befolyásol 
még az is, hogy mily érettségi állapotban kerülnek a csiráztatóba, 
átestek-e már az utóérési állapoton, mely némely magnál igen 
hosszú időre elnyúlik. 
Igaz ugyan, hogy sok nem egészen érett magot, különösen 
azokat, melyek még nem estek át az utóérésen s emiatt csíráznak 
rosszul, gyorsan meg lehet csíráztatni, ha tűvel megszúrjuk, de 
ez sem sikerül minden magnál. A fűmagvak közvetlen learatásuk 
után rendszerint igen rossz csirázóképességűek. így p. o. a Glyceria 
fiuitans az aratás után 5 — 19%-kal csírázott, három hónappal 
későbben 53 — 94% -kai. 
Felemlíti, hogy az erdészeti magvak közül azok, amelyeket 
a metszési próbák alkalmával frisseknek jelzünk, rendszerint ki 
is csíráznak, de jóval későbben, t. i. azon az időn túl, mely a 
csíráz tatásukra elő van írva. 
Az elnök az idő előhaladására való tekintettel ez érdekes 
előadás felett tartandó discussiót a következő napra, szeptember 
hó 14-ére halasztja s felkéri különösen Stebleu tanárt, a zürichi 
magvizsgáló állomás főnökét, hogy e téren való bő tapasztalataiból 
is közöljön valamit. 
