i 
S9 
nek természetim rajza is ismer- 
tetve van. 
Tekintetbe véve azon számos 
esetet, midőn a biztos megha- 
tározást meg sem engedő nö- 
vényi maradványokból oly meg- 
határozások kerültek nyilvá- 
nosságra, melyek téves fejlődés- 
történeti, növénygeographiai stb. 
következtetésekre szolgáltattak 
alkalmat, mindezen szigorúbb 
szabályokat, különösen pedig a 
4. pontban foglaltakat örömmel 
kell üdvözölnünk. 
Az «ites» végzetü nevek 
alkalmazásának megszorítása, 
mely visszaható erővel ki nem 
mondható, alighanem azt ered- 
ményezné, hogy két kategóriába 
tartozó «ites» végzetü nevek 
(a régebbiek a mindenkor fenn- 
tartandó prioritás elvénél fogva 
el nem tüntethetők) kerülnének 
forgalomba, ami nem felelne 
meg azon czélnak, amely a 
szerző szeme előtt lebeghetett. 
Az ö. pontban foglaltakkal 
a botanikusok s a palaeontologu- 
sok is már ismételve foglal- 
koztak (1. D. C. Nouv. rém. 
1883 p. 2, 3; 46—49, ahol 
Heer nek e kérdésre vonatkozó 
véleménye is található). 
A részletes részben a szerző 
kritikus feldolgozását nyújtja 
az Araucaria - szerű histologiai 
szerkezettel bíró fáknak, a Ba- 
latonvidóki Ullmanites-fáknak, 
végül a kétszikű fáknak s a 
pontosabban meg nem határoz- 
ható kövületeknek, melyeket a 
szerző a kifejtette elvei alapján 
csak az előfordulási hely nevé- 
vel jelöl meg. 
turgetreue Abbildung publiciert 
worden ist. 
In Anbetracbt dessen, dass 
aus ungenügenden Pflanzen- 
resten oft Determinationen in 
die Welt gestreut worden sind, 
welche zu irrtümlichen ent- 
wicklungsgeschichtlichempflan- 
zengeographischen u. a. Fol- 
gerungen Anlass gegeben ha- 
bén. sind diese strengere Yor- 
schriften.insbesonderederPunkt 
4, nur mit Freude zu begrtissen. 
Die vorgeschlagene Beschriin- 
kung dér auf « ites » endigen- 
deu Namen dürfte jedoch, da 
sie doch nieht mit ríickwirken- 
der Kraft ausgesprochen wer- 
den kaim und in Folge des sa.ll- 
zeit anzuerkennenden Priori- 
tatsrechtes zwei Kategorien von 
auf <iites» endigenden Namen 
entstehen würden, schwerlich 
zu dem Ziele führen, welches 
dem Verfasser vorgeschwebt ist. 
Dér in Punkt 5 enthaltene 
Vorschlag hat bekanntlich schon 
zu wiederholten Malen sowohl 
die Botaniker, als auch die Pa- 
laeontologenbeschiiftigtívgl.DC. 
Nouv. rém. 1883, p. 2. 3; 46—49, 
wo auch die diesbez. Ansicht 
Hi-er’s veröffentlicht worden ist). 
Dér specielle Teil dér Arbeit 
enthiilt eine kritische Sichtung 
dér in histologischer Beziehung 
mit Araucaria verwandten 
Baume, ferner die Beschreibung 
und Abbildung dér Ullmanites- 
Biiume dér Umgebung des Ba- 
laton-See’s, endlich dér dicoty- 
len Biiume und dér nieht niiher 
determinierbaren Fragmente, 
welche unter Anwendung dér 
