113 
Ma nem is tartom ezt a nö- 
vényt keverékfajnak. Önálló faj 
ez, mely a C. Degeniana-w al 
a nyugatvidéki macroptilont , 
vagy az északnyugati oxylepist 
helyettesíti délkeleten. Vannak 
alakjai, melyek erősen közeled- 
nek a pikkelyfüggelékek kár- 
tyás részében a fészek alakjá- 
ban és színében a hanatica 
RocH.-hoz, jóval jobban is, mint 
az idézett rajz mutatja; meg- 
engedem, sót hiszem, hogy né- 
melyik ezek közül a banatica- 
val való kereszteződés ered- 
ménye ; gondos vizsgálat kide- 
rítette azonban, hogy a Temes- 
megye északi részében termő 
és eredetileg indurata-nak tar- 
tott példák aránylag széles 
(lásd az idézett rajzot) függe- 
lékének legalább némelyikén 
szintén megvan a szabálytala- 
nul rongyolt hártya. Egyes 
fészkeken pedig mindig na- 
gyobb és feltűnőbb a függelék 
kártyás része és noha ezernél 
több példát vizsgáltam a ((Bán- 
ság)) legkülönbözőbb területein, 
hártya nélküli fészket sehol se 
leltem. Ha tehát a C. Mágócsy- 
ana mégis keverékfaj volna, 
akkor a széles gerinczü, tollas, 
merevpikkelyű tő alakja már 
nem él vagy még meg nem 
találódott. 
nungen ein u. derselben Pfianze, 
namlich dér aussersten Glieder 
einer Formenreihe, welche icli 
nur als eigene Art auffassen 
kaim. die im Südosten Ungarns 
mit C. Degeniana die westlicke 
macroptilon oder die nordwest- 
liche oxylepis vertritt. 
C. Mágócsyana hat Körmén, 
welche in dér Foriu u. Farbe 
dér Anhiingsel dér C. hanatica 
Boch. ganz entschieden nalie 
stehen, niiher als es die Abbil- 
dung dér C. Mógócsyana an 
citierter Stelle darstellt; ick bin 
auch geneigt, die Exemplare 
etwa als Bastarde zwischen 
Mágócsyana útid hanatica zu 
deuten: die sorgfáltige Unter- 
suchung dér im nördlichen Teile 
des Temeser Comitates gedei- 
lienden Exemplare, die als in- 
durata Janka bestimmt wurden, 
zeigte aber, dass wenigstens 
an einigen dér sehr breiten di- 
neren Anhiingseln ein unregel- 
miissig zerfetzter hautiger Rand 
vorhanden ist. Einige Köpfe 
habén aber immer grössere kiiu- 
tige Anhiingsel. Und trotzdem 
ich mehr als tausend Exem- 
plare aus den verschiedenen 
Gegenden des «Banates» unter- 
sucht habé, konnte ich nicht 
ein Köpfchen finden, dessen Au- 
hiingseln von jenen dér mittle- 
renSchuppen aufwarts, eimvarts 
nur kiimmig gefranst gewesen 
wáren u. nicht wenigstens eine 
Andeutuug eiues Hautchens 
aufgewiesen hatten. 
Wenn alsó C. Mágócsyana 
trotzdem ein Bastard sein sollte, 
so ist eine dér Stammarten, 
namlich die mit lángén, steifen, 
breiten und federigen Anhang- 
