124 
Karszt Sneznik nevű hegyének 
köves cserjés helyein. 
E fajnak vagy alfajnak leg- 
régibb neve voltaképen a Cá- 
ré x echinata Murr (Prodr. 
Flóráé Gött. 1770, 76. old.) 
lenne, mert Murray eredeti 
példája, melyet a British Mu- 
seumban őriznek, nem egyéb, 
mint a Carex Pairaei-wák sze- 
gényvirágú példája (1. Iyücken- 
thal Alig. bot. Zeit. 19u5, 3. 
sz.). Murray eredeti leírása oly 
tökéletlen, hogy a botanikusok 
tudvalevőleg hosszú időn át a 
Carex stellulata GooD.-ot vél- 
ték benne felismerni, a mi most 
tévedésnek bizonyult. 
3. Carex 
F. Schultz in «Flora» LIY 
A horvát tengerpart köves, 
bokros helyein, a kövek között 
felgyülemlő vörös földön így 
Fiume, Martinséica és Portoré 
vidékén a Carex «divulsa» alak- 
körébe tartozó Carex Chaberti 
F. Schultz nem ritka. Ezen 
fajt vagy alfajt a Flóra exsic- 
cata Austro-Hungarica 1056. 
sz. a tévesen adták ki Carex 
Linkii Schkuhr néven. A neve- 
zett helyeken, valamint Isztriá- 
ban (Abbázia, Pola) s Dalmá- 
cziában (Ragusa!) előforduló 
alakja az északibb alaktól kissé 
hosszabb, halványabb színű vi- 
rágzatában. valamint rövidebb 
(4 mm. hosszú) halványzöld, 
fényes termésében, melynek 
csőre a szélén kevésbbé érdes, 
némileg eltér (forma : quarne- 
rensis ), a min csodálkozni nem 
lehet, mert e növény itt egé- 
szen más éghajlati viszonyok 
1904 auf steinigen buschigen 
Abhangen des Berges Sneznik 
im liburnischen Karst. 
Dér álteste Name dieser Art 
wáre eigentlich Carex echinata 
Murr. (Prodr. Flór. gött. 1770, 
p. 76) da das im British Mu- 
seum vorfindliche Originalexem- 
plar Murray's ein armblühiges 
Exemplar von Carex Pairaei 
ist (Ygl. Ivückenthal Alig. Bot. 
Zeit. 1905 No. 3 1 . 
Die Originaldiagnose Mur- 
ray's ist so unvollkommen, dass 
sie die Botaniker hekanntlich 
lángé Zeit hindurch auf Carex 
stdlulata Good. zu beziehen 
miissen glaubten, was sich 
nunmehr als ein Irrtum erwie- 
sen hat. 
Chaberti 
. (1871) p. 21. 
An steinigen buschigen Ab- 
hángen dér croatischen Küste 
insbesondere auf dér zwischen 
den Steinen sich ansammelnden 
«terra rossa» bei Fiume, Mar- 
tinscica u. Portoré ist die in 
den Formenkreis dér Carex 
«divulsa» gehörende Carex 
Chaberti F. Schultz nicht sel- 
ten. Diese Art oder Unterart 
wurde in dér Flóra exsiccata 
Austro-Hungarica s. No. 1056 
irrtümlicher Weise als « Carex 
Linkii Schkuhr » ausgegeben. 
Die an den angegebenen Or- 
ten, ferner in Istrien (Abbázia, 
Pola) u. in Dalmatien (Ragusa !) 
auftretende Form ist von dér 
nördlicheren durch etvvas lán- 
gere, bleichere Inflorescenz, et- 
was kürzere (4 mm. lángé) 
blassgrüne, glánzende Früchte, 
dérén Schnabel am Rande we- 
niger rauh ist, verschieden 
