136 
Bosznián, Horvátországon, Isz- 
trián, Krajnán át beterjed az 
appenini félszigetre Nápolyig. 
Hogy valamennyi adat helyes-e, 
e helyen nem bírálom, de azt 
hiszem, hogy a Pedicularis su- 
mana- nak tartott növény egy 
része a P. Hacquetii- nak ro- 
kon fajához vagy alfajához tar- ) 
tozik, melynek csészéje nem 
hasadt, hanem ép, harang- 
alakú, röviden ötfogú.*) 
Ez az eltérő faj már évekkel 
ezelőtt felköltötte figyelmemet, 
midőn a sarajevói múzeum né- 
hány kritikus Pedicularisát ha- 
tároztam ; az erre vonatkozó 
megjegyzéseim e muzeum her- 
bariumjában vannak letéve, s 
csak helyeselhetem Maly el- 
járását, aki most, midőn ez el- 
térő fajnak földrajzi elterjedé- 
sét ismerjük, az úgy látszik 
keletibb s délibb elterjedésű 
fajnak nevet adott. 
Maly többek között Boszniá- 
ból s Isztriából (Monté Maggio- 
reról) közli e növényt, tehát 
már növényföldrajzi okok is 
valószínűvé tették, hogy a hor- 
vát havasok növényének is P. 
Hoermanniana- nak kell lennie. 
Ezen gyanúm bebizonyoso- 
dott, midőn a hon át (Sneznik 
és Risnyákhegyi) növényt meg- 
határoztam. Ennek zárt csövű, 
harangalakú csészéje van, te- 
hát nem lehet P. «sumana Spr.» 
will ich hier nicht prüfen, ich 
glaube aber, dass ein Teil dieser 
Ped. «sumanay> zu jener ver- 
’vvandten Art oder Unterart ge- 
llert, welche einen ungespal- 
tenen, ganzrandigen, glocken- 
förmigen, kurz fünfzáhnigen 
Kelch besitzt.*) 
Diese abweichende Art ist 
mir schon vor Jahren autge- 
fallen, als ich einige kritische 
Pedicularis Arten des Landes- 
museum's in Sarajevo zűr De- 
termination erhielt ; meine dies- 
beziiglichen Xotizen sind im 
Herbárium dér gén. Anstalt 
niedergelegt und ich kann jetzt, 
als dér Verbreitungsbezirk die- 
ser neuen Art genauer bekannt 
geworden ist, das Yorgehen 
Herrn Karl Maly's nur biliigen, 
dér diese südlicher und öst- 
licher verbreitete Art von P. 
Hacquetii als Art mit dem 
Xamen P. Hoermanniana ab- 
trennt. 
Maly erwáhnt diese Art u 
A. auch aus Bosnien und aus 
Istrien (Mte Maggiore) ; schon 
])ttanzengeographische Gründe 
sprachen alsó dafür, dass diese 
Art auch in den croatischen 
Hochgebirgen nicht fehlen 
diirfte. 
Diese Yermutung wurde zűr 
Gewissheit, als ich die von mir 
auf den Bergen Sneznik und 
Risnyák gesammelte Pfianzen 
determinierte. Diese habén einen 
gesehlossenen, glockenförmigen 
*j A Kárpáti növény Simonkai (Die Karpathen-Pflanze ist nach Simk.) 
(Ö. B. Z. 1888 221—225) szerint = P. carpatica Andrae ; az új nomenkl. 
szabályok szerint = P. transsilvanica Schur. 
