137 
vagy P. Hacquetii Gráf. Min- 
den valószínűség szerint a 
Medvedjak kegyen Hmc emlí- 
tette P. Hacquetii sem egyéb, 
mint a P. Hoermanniana. 
A Risnyák-hegyről Borbás 
az Akad. Értesítőben 1*82. 
9 — 10. old.) Pedieularis Hac- 
quetii var. axüliflorát említ, 
melynél «a virágzat a nagy 
levelek miatt, a melyeknek hó- 
naljából a virágok erednek, 
úgyszólván felbomlott)) (1. Ö. 
B. Z. 1882, 171. o.). Tény az, 
hogy a P. Hoermanniana-nak 
virágzata gazdagon leveles, s 
nagyon valószínű, hogy Borbás 
is a P. Hoermanniana- 1 vagy 
annak ziláltabb virágzatú pél- 
dáit értette a var. axilli- 
ftora alatt. A Risnyák s a Snez- 
nik hegyeken u. i. csak ez a 
faj terem. 
Bárhogyan áll a dolog, az 
űj nomenklatúra szabályok ér- 
telmében a BoRBÁs-féle névnek 
mint fajnévnek még akkor sem 
volna elsőbbsége, ha a jelen- 
leg megközelíthetetlen herbá- 
riumának példái beigazolnák 
azt, hogy ő is az épesészés Pe- 
dicularis Hoermannia-t , találta 
s nevezte el var. axilli ftora-wak. 
11. Hypoc 
Maly in Glasnik Sem. Mus 
4. p. 447. 
1905. év augusztus havában 
a Yelebit hegység «Stirovac» 
nevű hegyének ritka növények- 
ben bővelkedő köves lejtőin 
kb. 1500 — 1600 m. t. n. feletti 
magasságban egy feltűnő Hypo- 
Kelch, kőimen alsó nicht zu 
P. Hacquetii Gráf sondern nur 
zu P. Hoermanniana gehören ; 
zweifelios ist auch die vöm 
nahen Berge Medvedjak von 
Hirc angegebene Pflanze zu 
P. Hoermanniana Maly zu 
ziehen. 
Yom Berge Risnyák wird von 
Borbás in Akad. Értesítő 1882. 
p. 9 — 10 eine Var. axillifora 
dér P. Hacquetii erwáhnt, bei 
welcher «die Inflorescenz wegen 
dér grossen Blátter, aus dérén 
Achseln die Bliiten entspries- 
sen, sozusagen aufgelöst ist» 
(vgl. Ö. B. Z. 1882 p. 171.). 
Die Inflorescenz dér P. Hoer- 
manniana ist tatsáchlich stark 
bebláttert, und es istsehr wahr- 
scheinlich, dass Borbás uuter 
seiner \’ar. axilliftora die P. 
Hoermanniana verstanden hat. 
Auf den Bergen Risnyák und 
Sneznik wáchst eben keine an- 
dere Art diesel' Gruppé. 
Aus Borbás's unzulanglicher 
Diagnose, in welcher das wich- 
tige Merkmal dér Kelchform 
gar nicht erwáhnt wird, lásst 
síeli P. Hoermanniana nicht 
erkennen und sollten seine jetzt 
unzuganglichen Originale auch 
die Identitát beider beweisen, 
gebührt seinem Xarnen nach 
den neuen Wiener Regein keine 
Prioritát. 
is illyrica 
. u. Bosn. i Herceg. XVIII. 1906 
lm August 1905 traf ich auf 
den pfianzenreichen steinigen 
Abhángen des Berges «St,iro- 
vae» im Yelebit-Gebirge in einer 
Höhe von cca, 1500—1600 m. 
ü. d. M. eine auffallende Hypo- 
