álló levélkékből álló gallérkája van, éppen úgy, mint rokonfajainak, 
a Seseli austriacum és a Seseli osseum- nak. 
Különbözik a termetben hozzá hasonló Seseli osseum Crantz- 
tól nemcsak kisebb virágzatával, hanem első sorban aránylag 
nagy, háromszöghöz hasonló [Confer fig. 6.] csészelevélkéivel, a 
melyek a töpörödött stylopodium magasságát csaknem elérik, olyas- 
formán, mint a Seseli austriacum (Beck) fajéi. Termésének a bor- 
dái is jóval élesebbek, mint a Seseli osseum fajé; azonkívül ter- 
mese rövidebb, tojásdad , és nem hosszúkás mint a S. osseumé ; 
termésének felülete pedig nem lisztes (a mely lisztesség a S. osseum 
rajzán pontokkal van jelölve), hanem aprón szöröcskés. A S. osseum 
Crantz csészéjének fogacskái, vagyis levélkéi aprók, vékony árhoz 
hasonlók : termésének olajcsíkjai pedig vékonyabbak, keskenyebbek, 
mint a S. dévényense Simk. faj terméseié. 
A Seseti dévényense Simk. egy másik rokona és termetben 
hasonmása a *5. austriacum (Beck). Ez csészéje nagyságában meg- 
egyezik vele, de különbözik tőle abban : hogy bordaközi részein 
az olajcsíkok párosak, sőt néha 3-asok : hogy termése nem sző- 
röcskés, hanem csak lisztes felületű ; hogy termése bordái tompáb- 
bak. Seseli dévényense-t 1906 okt. 21-én, Budapest közelében, Szent- 
endre község mellett is gyűjtém, a Pismányhegy verőfén}es, 
trachytos, a Duna felé lejtő heg} T oldalain. 
I. Als ich v. J. am 13. und 14. Okt. in dér Umgebang von 
Pozsony botanisierte, suchte ich auf dem Gamsberge die von dórt 
erwahnte Lunaria Éschfaelleri Wiesb. (Ö. B. Z. 1880 p. 32; Ver. 
für Xaturk. Pressb. 1884 p. 127 nőmén seminudum). Eschfáller 
liatte diese Pfianze an einem Gartenrande dieses Berges gefunden. 
ich habé sie aber nicht gefunden. Dodi vermutete ich, um was 
es sich handelt. Dér Gvmnasial-Professor Jós. Bezdek v. J. in Szent- 
györgy, nunmehr in Nagy-Szeben, halt' mir die Sache aufzuklaren. 
Er sandte mir sein Exemplar dér Lunaria Éschfaelleri , vvelches er 
zwischen Szt.-György und Máriavölgy auf dem «Dohányhegy» 
gesammelt hat. Diese Pfianze, welche nach Borbás auch aus den 
Wáldern von Modor angegeben worden ist, ist nun nichts anderes, 
als unsere Lunaria rediviva, richtiger Lunaria intermed ia (Rochel 
Reise i. d. Bán. 1838 p. 63 pro var.) Simk. — Rochel unterscheidet 
sie von L. rediviva L. csilicula elliptica utrinque attenuata®. Sie ist 
perenn, kann alsó unmögüch mit L. elliptica (Schur) Simk. (L. 
pachyrhiza Borb. «A Ivert» 1895 p. 132 — 133 icon. 31 ex parte) 
vereinigt werden, welche ein- oder höchstens zweijáhrig ist, und 
stellenweise knollig verdickte Wurzeln hat. L. intermedia (Roch.) 
Simk. ist im ganzen Ivarpathenzuge einheimisch. sie kommt auch 
in Kroatien vor. L. pachyrrhiza Borb. 1. c. ist nach dem citirten 
lcon 31, — ein mixtum compositum: weil das linké Bild des 
citierten Icone eine blühende Lunaria elliptica (Schur.) ; das rechte 
aber die Früchte dér L. intermedia (Roch.) darstellt. 
U* 
