237 
jellemző különbség akár a Cyt. | 
cüiatus, akár a Cyt. leucotri- 
chussal szemben. 
De. már bevezette a tudo- 
mányba, de annyit ide jegy- 
zek mégis : Proximus C. leu- 
cotricho Schur. a quo foliolisfacie 
glabris, et ramis hornotinis api- 
cem versus cano-sericeis difiért. 
Terem T r inna- Tárná vár- 
hegyén egy másik érdekes, 
az északkeleti és a délkeleti Kár- 
pátokat jellemző Cytisus is, de 
már fent a Vár alatt levő vé- 
dettebi) hajtásban. Ez a Cytisus 
obvallatus Schur (C. alkus Hac- 
quet). Csodálatos, hogy Pax ezt 
a Kárpátok flóráját olyannyira 
jellemző növényfajt sem vette 
fel az ő kárpáti vegetatiójába, 
1898-ban. 
4. Kirándulásomnak egyik 
főczélja az is volt, hogy lássam 
azokat a hegyvidékeket, a me- 
lyek a Magyaralföld legészakibb 
nyúlványának határt szabnak, 
ott a Laborcza és Ondóvá tá- 
ján. Az Erdőskár ipátok déli nyúl- 
ványai, meg nyugat felől az 
eperjes-tokaji hegylánezok, kelet 
felől pedig a Vihorlat hegylán- 
czolatja úgy összeszorítja a Ma- 
gyaralföld északi nyúlványát, 
hogy azontúl az alföldet elkép- 
zelni sem lehet tovább. A Vihor- 
lat hegylánczolatának keletről 
nyugatra lejtő hegyvonulata a 
főütközője annak az alföldünk 
ről odaáramló széliránylatnak, 
a mely a Magyaralföld jellem- 
zője. Gondoltam, hogy ott, hol 
a Magyaralföld flóravidékének 
a hatásköre összeér a Vihorlat 
flóravidékének és az eperjes- 
Diese Art wurde, wie er- 
wáhnt, schon von DC. besehrie- 
ben, ich füge dér Diagnose 
hinzu : «proximus C. leucotricho 
Schur, a quo foliolis facie glab- 
ris et ramis hornotinis apicem 
versus cano-sericeis difiért. » 
AufdemVinna-TarnaerSchloss- 
berg wachst au eh noch ein an- 
derer die nordöstlichen und 
südöstlicheu Karpathen cha- 
rakterisierender Cytisus , doch 
erst oben unter dem Selilosse 
in einer geschützteren Mulde. 
Es ist dies C. obvallatus Schur 
(C. albus Hacqu.). Merkwürdi- 
ger Weise hat Pax diese so 
charakteristische Pflanze dér 
Karpathenflora in sein i. J. 1 898 
erschienenes Werk nicht auf- 
genommen. 
4. Ein Hauptzweck meiner 
Excursion war, die Berge in 
dér Gegend dér Laborcza und 
Ondóvá kennen zu lemen, 
welche als nördlichste Arme 
das ungar. Tiefland begren- 
zen. Die südlichen Auslaufer 
dér Wald-Karpathen, ferner 
westlich die Eperjes-Tokajer 
Bergkette, östlich aber das 
Vihorlat- gebirge engen diesen 
am nördlichsten vorgeschobe- 
nen Teil des ungar. Tieflandes 
in einer Weise ein, dass mán 
sich keine weitere Fortsetzung 
mehr denken kann. Dér von 
Osten nach Westen ziehende 
Bergzug dér Vihorlat ist die 
Pralhvand des vöm ungar. Tief- 
lande gégén dieses Gebirge 
wehenden Windes, des charak- 
teristischen Windes dér ung. 
Tiefebene. Ich vermutete an 
17 * 
