2112 
superne et in infiorescentia dense patentini villosus. Fólia ampla 
circuitu laté rotundata sinu basali angusto vei lobis infimis se 
invicem tegentibus, profunde palmato 7 — 9 partita partitionibus 
tripartito laciniatis crebre serratis , serraturis elongatis angustis 
acuminatis latitudine pluries longioribus , in pagina superiore et 
margine pilosa, in pagina inferiore cum petiolis glabra vei pilosa. 
Flórén puberuli vei parce villosuli. Cassis conico-cylindracea ampliata 
supra rostrum magis evolutum productum conspicue sinuata, 
15—20 mm. alta, linea basali 12 — 11 mm. longa . Carpélla angusta, 
37 2 — 4 mm. tata, 16-18 mm. longa, stylo 3 mm. longo coronata, 
pilosa glandulosaque. Pili simplices + patentes glandulis stipitatis 
duplo triplove longiores, pili glandulosi etiam in pedunculis brac- 
teisque provenientes. 
Austria inferior: Sclmeeberg, in derThalhofriese ober Reichenau 
(Gáyer), von hier nach oben zu nicht selten, so in dér Nahe 
des Alpel-Eckes oder dem Lakerboden (Gáyer) ; im Saugraben 
(G. Beck); am Obersberge, beim Mönichsreuter im Schirmesthal 
bei Schwarzau i. G., im Lechnergraben auf dem Diirrnsteine 
(G. Beck); Nasswald (K. Richter, W); Austria Superior : Linz 
i. Haselgraben (Popitz, B) ; Styria : Am Nordabhang des Kramerin 
(G. Beck ; specimen non onmino typicum). — Magyarországról egy 
darabkát láttam a Nemz. Muz. herbáriumában, mely ide tartoz- 
hatik. Virágzata elálló szőrös, sisakja puberulus, levelének fogai 
hosszúak, keskenyek (nem ugyan kihegyezettek), termése borzas 
szőrű, de az egyetlen és tökéletlen darabkáról határozott véle- 
ményt nem mondhatok: Comit. Xógrád : Bujaki oldal pr. Széchény 
(Haynald páter). — E fajnak az A. ranunculifolium Reichb. és 
J. platanifolium Deg. et Gáy. fajokhoz való viszonyát illetőleg a 
M. Bot. Lapok 1907. évf. 118. s köv. o. közölt leírásokra utalok. 
A. Beekianum in honorem illustrissimi Prof. dris G. de Beck 
nominavi. 
3. A. lasianthum. 
Reichb. Ieones FI. Germ. Helv. IV, 1840, p. 21, t. 79 pro 
var. A. Vulpariae a) Pbthoroe. — A. lasianthum Simk. En. fi. 
Transs. p. 61. cum synonymis. 
Caulis, infiorescentia, fiores latéi fructusque -patentén mii ősi : 
Simonra i 1. c. 
Comit. Brassó: Cenk-hegy (Reckert, Rőmer etc.), Kis-Függőkő 
(Moesz, HD.), Nagy-Függőkő (Barth, S), Garcsin ad Hétfalu 
(Simonkai), Peatra maré (Rőmer, Kocsis, D), Valea Muierei (Romá- 
nia, Grecescu, D); com. Fogaras : N. -Királykő csúcsa közelében 
(J. Wolff); com. Csifc: Vöröskő supra Tölgyes (Degen, B) ; com. 
Beszterce-N aszód : ad pedes montis Ünőkő (Walz, SK, UK, B). 
A Fogaras havasalji erdeiből és a nagy-küküllői Töpe-hegyről 
említett sárgavirágú faj minden bizonynyal A. lasianthum. 
Régibb szerzőink e fajt az A. pyrenaicum-mA vagy A. orien- 
tale-xe 1 identifikálták. Ezek különbségeit Simonkai fejtegetései után 
