altra insecantibus , serraturis elongatis acuminatis latitudine pluries 
longioribus , — utrinque cum petiolis glaberrima margine tantum 
brevissime puberula. Flores minores, magnitudine A. Vulpariae 
a) Pkthoram referentes, albescentes , siccati tandem pallide flave- 
seentes. Cassis parcissime et adpresse hirta rostro evoluto producto 
deorsimque curvato apice acutissimo, margine inferiore sinuata vei 
fere semicirculari. Filamenta alata in stipitem ála distincte longiorem 
attenuata. Carpella abbreviata ovata stylo dimidium carpelli attin- 
gente vei superaute, glabra vei in suturis parce pilosula. 
Habitat in régióné alpina catenae Velebit. Comit. Lika-Krbava : 
in m. Sveto Brdo supra Mali Hálán, 1 *00 m, Kita Yelebita (Crnopac) 
supra Graőaé, 1100 m. 1380 m, Badany ])rope Medak. Goli Vrh 
supra Brusane, Malovan supra Raduc. 1200 m Yisoőica supra 
P icitelj (Degen). Ostaria (Borbás) Plitvica apud lacum inferiorem 
(Richter L., B). 
f. A. velebiticum Degen M. Bot. Lapok, 1906. 233. Difiért a 
typo: caule altiori, ultra 2 pedibus, foliis profunde palmato 5 — 7 
partitis partitionibus divergentibus basiu versus cuneatis, laciniatis 
laciniis linearilanceolatis elongatis acutis paueis, 2 — 3 in quoque 
latere; consistentia duris nervis omnibus valde eonspicuis superne 
sulcos distinctos, in pagina inferiore costas prominentes formán - 
tibus, margine pilosis, etiam subtus ad nervos liinc inde pilis 
sparsis obsitis. Flores ut in typo casside angustiore apice clavata. 
In lapidosis promontorii Kita Yelebita (Crnopac) supra Graíac, alt. 
c. 1 100 m. (Degen). 
Az A. croaticuni legközelebb áll az A. Vulpariá- hoz. melytől 
a felhozott bélyegekben különbözik. Tévedés tehát az A. neapoli- 
tanum - hoz vonni (Rapaics Syst. acon. gén. p. 39), melynek még az 
i. h. igen általánosságban tartott leírásával sem egyeztethető össze. 
Az id. munka A. neapolitanuma-a egyébiránt is legalább hat-hét 
fajnak keveréke. 
Az A. velebiticum keskeny levélszabásával valóban e medi- 
terraneus fajokra üt. de valamennyitől különbözik. Szükségtelen 
volna azonban e helyt mindegyikkel végighasonlítani, az A pyre- 
naicum L. sokkal is inkább eltérő, az A. ranunculifolium REie.HB.-ot 
pedig a M. Bot Lapok 1907. évf. 119. o. részletesen jellegeztem. 
A. velebiticum foliorum consistentia dura et laciniis tenuis- 
simis habitum A. neapolitani Tex revocat foliis pedatisectis creb- 
rius laciniatis serratisque utrinque pilosis, pilositate herbae den- 
siore, pedunculis brevibus, florum coloré. cassidis fructuumque 
forma etc. alieni, neque propius affinis. 
Cas-iidis forma, foliorum laciniis paueis, habituqm teneriori 
propius accedit A. stenotomum Borb. Terin. Fiiz. 1893, 14, hoc 
autem spec. auth. Borbásii foliis pedatisectis utrinque cum caule 
inflorescentiaque dense et minute pilosis, inflorescentia simplici elon- 
gata, bracteis praecipue inferioribus pedunculos fere duplo supe- 
rantibus, florumque colore difiért. 
