312 
czióra oszlik és pedig: 1. Eu- 
aconitum- ra (3 alszekczióval); 
2. Americana és 3. Bismá- ra 
(az Anthora és Deinorrhizum 
alszekczióval: a III. a Galeata 
s a Lycoctonum. szekcziókat 
fogadja össze. 
A sisakvirágnemzetségnek 
ezen beosztását jobbnak s ter- 
mészetesebbnek tartjuk az eddig 
közlőiteknél, így helyeselnünk 
kell a DC.-féle Cammarum- s 
Xapellus- szekczióknak össze- 
foglalását, indokoltnak tartjuk 
a régi Lycoctonum- csoport új 
elnevezését is, ha ez a cso- 
port a sajátságos s egy külön 
« ( laleata*- szekcziot képviselő 
A. moschatum- mai megszapo- 
rodik. 
Ehhez azonban azt a meg- 
jegyzést kell fűznünk, hogy ha 
a Lycoctonum-csopoi'tb&n a sisak 
alakjának oly fontosságot tu- 
lajdonítunk, hogy erre szekcziot 
alapítunk, akkor ezen tulajdon- 
ságnak más szekcziókban is 
bizonyos systematikai értéket 
kell tulajdonítanunk. 
Mindenki, a ki sisakvirágok- 
kal behatóbban foglalkozott, 
kénytelen beismerni, hogy ezen 
tulajdonságnak csak bizonyos 
határok között lehet fontossá- 
got tulajdonítani, ennek teljes 
letagadásával (p. o. a 152. óid.) 
a szerző azonban határozottan 
túllőtt a ezélon s önnönmagát 
fosztotta meg azon eszköztől, 
melylyel éppen a legnehezebb 
csoportokban lehetett volna ren- 
det csinálni. 
A megkülönböztető bélyegek- 
nek ilyen önkényes értékelése 
miatt az anyag feldolgozása is 
nagyon egyenetlen. Egyrészt 
]. Euaconitum (mit 3 Subsec- 
tionen); Sect. 2. Americana 
und Sect. 3 Bisma (mit Sub- 
sect. Anthora u. Deinorrhizum ) ; 
III. zerfiillt in die Sectionen 
Galeata und Lycoctonum. 
Diese Einteilung dér Gattung 
erscheint uns besser und na- 
türlicher, als allé bisher er- 
schienenen. insbesondere müs- 
sen wir dem Veri. bei dér Zu- 
sammenfassung dér DC/sclien 
Section Cammarum und Xapel- 
lus in eine Gruppé beipflich- 
ten ; auch erscheint uns die 
Neubenennung dér Gruppé Ly- 
coctonum gerechtfertigt, wenn 
von den Lycoctonen das merk- 
würdige A moschatum als Sec- 
tion « Galeata » abgetrennt wird. 
Nur wáre hierzu zu bemer- 
ken, dass wenn in dér Section 
Lycoctonum dér Helmform eine 
sectionsbegründende Dignitát 
zuerkannt wird, ihr in anderen 
Sectionen doch auch ein ge- 
wisser systematischer Wert 
nicht abgesprochen werden 
kann. 
Dass dies nur innerhalb ge- 
wisser Grenzen geschehen darf, 
wird jedermann zugeben, dér 
sich eingehender mit Eisen- 
lniten bescháftigt hat. Mit dér 
Verfechtung dér extrem gegen- 
teiligen Ansicht (z. B. p. 152) 
ist dér Verf. entschieden zu weit 
gegangen, und hat sich hier- 
durcli selbst das Mittel ent- 
zogen, um gerade in den schwie- 
rigsten Gruppén Ordnung schaf- 
fen zu können. 
Die Bearbeitung des Stoffes 
ist durch solche willkürliche 
Bewertung dér Unterschei- 
dungsmerkmale eine ungleich- 
