Leggyakrabban a Callitrichét nézték Elatiné- nek. HoLUBY-nak 
triandrá- ja, melyet a Vág mellékéről közöl, szintén Callitriche. 
A berlini gyűjteményben két vignetta jelzi az El. triandra Sc.khuhr 
locus classicus-át, WiTTENBERG-et ily jelzéssel : «E1 triandra. Ex herb. 
Schkuhriano)), de az egyik növény itt is Callitriche. Találtam arra 
is példát, hogy Peplis Portulát és Montia rivularist neveztek el 
Elaiine- nek ! 
A legtöbb zavarra mégis Linné adott okot, ki három külön- 
féle Elatinét foglalt össze Hydropiper név alatt. Jellemzéséül pedig 
csak ennyit ír: «foliis oppositis». Innen magyarázható, hogy a 
későbbi botanikusok az átellenes levelű Elatinéket általában a 
Hydropiper névvel jelölték, holott az az Elatine, amelyet a leg- 
több szerző Hvdropipernek nevez, a legritkább Elatinék közé 
tartozik. 
A «Hydropiper»-kérdés. 
Azon szoros viszony, mely a synonymák révén az egyes 
Elatinék között fennáll, arra kényszerített, hogy a hazaiakon kívül, 
a külföldieknek rendszertani helyzetével is foglalkozzam. És ki 
kellett térnem a Hydropiper-kérdésre is, melynek tisztázásába 
első ízben Fries, másodízben Du Mohtier fogott bele, de követőkre 
nem találtak. Pedig alapjában igazuk van. 
Az ő nyomukon újból felvetem a Hydropiper- kérdést. 
Elatinékre legelső ízben TouRNEFORT-nál bukkanunk, ki 
1719 ben két fajról tesz említést, az egyiket nevezte: « Alsi- 
nastrum gratiolaefolio»- nak s a másikat : « Alsinastrum y ad Ufói ion- nak. 
Leírását egyiknek sem adta. 
1727- ben Seb. Yaillant szintén két Elatinéről emlékszik meg. 
Jelölte őket következőképen: 1 . Alsinastrum Serpillifolium , flóré 
albo tetrapetalo és 2. Alsinastrum Serpillifolium , flóré roseo tri- 
petalo. Mindkettőnek jó rajzát is adja, úgy, hogy tisztában vagyunk 
azzal, mely két Elatinéről van itt szó. Az előbbinek virága 4 méretű, 
virágkocsánya jelentékeny, a virág nagysága is feltűnő, a levelek 
hosszúkás lándzsásak, nyéltelenek. Kétségtelenül azonos az El. 
major A. BR.-vel. 
V a illant második fajának virágai 3 méretűek, 6 porzósak, 
kocsányosak. Az Elatine hexandra DC. könnyen ismerhető fel benne. 
1728- ban jelent meg Buxbaum keleti növényeinek második 
centuriája, melynek 36-ik oldalán Hydropiper név alatt egy Asz- 
trakán mellett, mocsaras helyen gyűjtött növényt ír le. A hiányos 
leírás, valamint a 37. tábla 3-ik ábrájában közölt képe nyomán, 
megállapíthatjuk, hogy az asztrakáni Elatinének 4 méretű ülő 
virága és rövid nyelű levele van. S amit különösen ki kell emel- 
nem : csészelevelei jóval hosszabbak a pártánál, illetőleg a toknál. 
Már csak ezen sajátságánál fogva sem egyeztethető össze a 
szerzők Hvdro piperével. A 4 méretű Elatinék közül hosszú 
csészelevele csak a earnpylospermá- nak és a későbben leírandó 
1 * 
