13 
Igaz, Buxbaum ülőnek mondja 
virágát, Gorski pedig: brevis- 
sime pedicellata»-nak. Ezt azon- 
ban nem tartom oly nagy el- 
lentétnek, tudva azt, hogy a 
régiek nem voltak oly szigo- 
rúak a parányinak tetsző sa- 
játságok méltatásánál. Fennáll- 
hat annak a valószínűsége, 
hogy Buxbaum Hydropiper- jé- 
nek is lehettek igen rövid ko- 
csányai. Buxbaum rajza ezt a 
lehetőséget nem zárja ki. 
Az El. chilensis Naud. és az 
Elatine orientalis MAKiNO-ról 
közelebbi adatokat nem sikerült 
megtudnom. 
Az El. gyrosperma DüBEN-t, 
melyet Rouy és Foucaud sub- 
speciesnek vesznek, nem tar- 
tom alfajnak. Egyetlen jellem- 
vonása volna, hogy az erősen 
hajlott magnak mindkét vége 
befelé görbül. Ugyanilyen ala- 
pon állapítja meg Du Mortier 
is az El. Hardyana-t. Több 
helyről származó «E1. Hydro- 
piper» magvát vizsgáltam, és 
bizony elég bőven találtam oly 
magvakat is, melyeknek mind- 
két szára begörbülő volt. A be- 
görbülés módja és mértéke oly 
sokféle nuance-ot enged meg- 
különböztetni, hogy ezen az 
alapon fajokat megállapítani 
nem lehet. 
Teljesen elégséges, ha az 
Elatinéknél csak kétféle mag- 
ról szólunk: 
1. egyenes vagy csak kissé 
görbült magról, és 
hőben, dass eine auffallende 
Merkwürdigkeit dér Buxbaum- 
schen Pflanze die lángén Se- 
palen sind. 
Buxbaum nennt die Blíiten 
seiner Pflanze sitzend, Gorski 
aber: «brevissime pedicellata». 
Daskann aber — in Anbetracht 
dessen, dass die álteren Auto- 
ren bei Würdigung geringfügi- 
ger erscheinender Unterschiede 
nicht so genau waren — nicht 
als wesentlicher Unterschied 
gelten. Es besteht auch die Wahr- 
scheinlichkeit, dass Buxbaum’s 
Hydropiper sehr kurze Bliiten- 
stiele besessen hat; die Bux- 
BAUM-sche Abbildung schliesst 
diese Möglichkeit nicht aus. 
Ueber E. chilensis Naud. und 
E. orientalis Marino ist es mir 
nicht gelungen nahere Angaben 
zu ermitteln. 
E. gyrosperma Düben, welclie 
Rouy u. Foucaud als Subspeeies 
auffassen, kaim ich nicht als 
solche betrachten. Ihr einziges 
Charakteristikum wáre, dass 
sich beide Enden des stark ge- 
bogenen Samens nach einwarts 
krümmen. Auf dasselbe Merk- 
mal stützt sich Du Mortier's 
E. Hardyana. Ich habé Samen 
von E. Hydropiper von ver- 
schiedenen Standorten unter- 
sucht und reichlieh solche ge- 
funden, dérén beide Schenkel 
eingebogen waren. Die Art und 
dér Grad dér Einbiegung lásst 
so viele Nuancen unterscheiden, 
dass mán auf dieses Merkmal 
keine Arten gründen kann. 
Es geniigt vollstandig, wenn 
wir bei Elatine zwei Formen 
von Samen unterscheiden : 
1. gerade oder nur wenig 
gebogene und 
