107 
Ambaeduae ab A. Beckii valde differunt et magis ad A. Neil- 
reichii aecedunt. 
Ezen csinos kis növény, mely 
a Velebit-hegység legmagasabb 
csúcsait lakja, érdekes példája 
a parallel alakok képződésének, 
a milyeneket az Asperula- nem- 
zetségben már többes számban 
ismerünk p. o. : 
Diese zierliche kleine Pflanze, 
welche die höchsten Erhebun- 
gen des Velebit-Gebirgszuges 
bewohnt, bietet ein interessan- 
tes Beispiel dér Bildung von 
Parallelformen, wie sie schon 
bei so vielen Asperula- Arten 
beobachtet sind : 
Asperula hexaphylla All. — A. hirta Ram. ; A. Hercegovina 
Deg. — A. pilosa (Beck) ; — A. galioides M. B. — A. strictissima 
íSchur ; A. Cynanchica L. — A. pirotica Adam. (A. Cyn. y hirsuta 
Heuff.) ; A. glabra (Koch Syn.) — A. canescens Yis. ; Asperula 
longiflora W. K. — var. vestita H^.l. ; — Asperula riyidula Hal. 
— var. glabrescens Boiss. — Asperula flaccida Ten. — var. puberula 
Hal. et Sínt. — A. hirsuta Desf. — A. denudata Vahl ; A. tinctoria 
L. — A. ciliata Roch. ; Asp. asperrima Boiss. — var. glabrescens 
Boiss. ; A. alpigena Schur. — A. subalpina Schur etc. 
ilyen alakpárok, a melyek fő- 
képen a szörőzetben térnek el, 
a pár egyik tagja szőrös, a 
másik kopasz. 
Az Asperula Beckiana a ko- 
pasz parallelus alakja az Aspe- 
rula Wettsteinii AnAMovic-nak. 
Mindkettő aranylag kicsiny s 
távol eső részét lakja a Balkán- 
félszigetnek, s úgy látszik, hogy 
mindkettő közös eredetből fej- 
lődött ki helyi alakká, a vág}' 
alfajjá. 
Felületes megtekintésnél s 
előfordulási viszonyainak isme- 
rete nélkül könnyen az Aspe- 
rula longiflora W. K. havasi 
alakjának tarthatnék. 
Ez ellen szól az Asperula 
Beckiana pártájának teljesen 
eltérő alakja s az a körülmény, 
hogy az Asperula Beckiana a 
Sveto Brdo nevű hegyen ty- 
bilden solche Paare welche 
sich hauptsáchlich durch das 
Vorhandensein oder das Fehlen 
des Indumentes unterscheiden. 
A. Beckiana ist die kahle 
Parallelform dér A. Wettsteinii 
Adam.; das Vorkommen beider 
sebei nt sich auf einen verhált- 
nissmassig kleinen, getrenuten 
Raum dér Balkanhalbinsel zu 
beschránken ; sie scheinen sich 
beide aus eiuer géméin schaft- 
licher Stammform zu Local- 
rassen oder Unterarten heraus- 
gebildet zu habén. 
Bei oberfláchlicher Betrach- 
tung und ohne Kenntnis dér 
Art und Weise ihres Yorkom- 
mens könnte mán leicht ver- 
leitet werden, sie als Alpen- 
form von A. longiflora W. K. 
abzuleiten. 
Dem widerspricht aber dér 
verschiedene Bau dér Corolle 
und dér Umstand, dass A. 
Beckiana auf dem Sveto Brdo 
mit typisclier, unveránderter 
9 
