a) Ivaros nemzedék vagy gametophyton. 
Szár. A rövid szár keresztmetszet (= k. m.)-i képén különö- 
set nem látunk; kívül egyrétegű, kissé vastagfalú sejtek által 
alkotott epidermis található, a melyen belül homogeneus parenchyma- 
tieus sejtek foglalnak helyet. 
Levél. A levelek k. m.-e szerkezet tekintetében bár min- 
den részén egyenlő, mégis eltérő képeket kapunk a periehaetialis 
és a szár-levelekből a szerint, hogy az alsó, középső, esetleg felső 
részén találta-e a metszési sík. A ptrichaetialis levelek k. m.-teit 
tűnteti fel az IV — V. t. 5 — 7 rajza ; mindegyiknek egyrétegű a levél- 
lemeze (1), a lemezsejtek négyszegletesek, nagy üregűek, a levél 
széle (margó) felé fokozatosan mind kisebbek és kisebbek. A hasis- 
hoz közel eső részek levélere (IV — V. t. 5. rajz) igen egyszerű 
alkotásit, a levélszínén a «hasi» = «ventralis» -sejtek (2) meg- 
különböztethetők, a levél fonákát kicsi «háti» = «dorsalis» -sejtek^ 
takarják, amelyek felett már egynéhány apró sejt által alkotott 
sejtcsoportot láthatunk. Valamivel feljebb eső résznek k. m.-nél 
(IV — V. t. 6. rajz) a « háti- sejtek » felett sűrűbben jelennek meg e 
csoportok s ott, ahol a lamina legszélesebb, mái 1 összefüggő köte- 
gekként tűnnek fel e vékonyfalú, de igen apró kis sejtek s a levél 
színét borító epidermis alatt is (IV — V. t. 7. rajz) már kifejlődik. 
Minden esetben azonban a háti- és hasi-sejtek közt ott találjuk 
a vezetőparenchyma-sejtek egy réteget képező sorát. 
A szár-levelek tövéből készített k. m.-et tünteti fel a IV — V. 
t. 8. rajza. A levél -lemezsejtek szintén egy réteget alkotnak, közép- 
vastagfalúak. lekerekített négyszegletesek, a margó felé fokozato- 
san kisebbedők, úgy, hogy a kerekded szegélysejt (Randzelle) 
a legkisebb. A lemezsejt szélessége 9 — 13 a. vastagsága 11 — 13(x, 
a szegély sejt szélessége és vastagsága 4-6 y. közt változik. 
A levélér igen nagy terjedelmű, széles, a fonák felé kidomborodó. 
A levél fonákán apró, kerekded, vastagfalú, 2—6 u. nagyságú, 
a levélerét igen nagy szélességben borító háti-sejtek ( 3 ) vannak 
kifejlődve, amelyek felett isolált, kisebb-nagyobb elszórt háncs- 
sejtek által alkotott kötegeket látunk. Ezek a háncssejtek kicsinyek, 
4 y. nagyságúak, kis üregűek, sokszor csak tűszúrás-szerű lumen- 
nel ellátottak, vastagfalűak, sokszegletesek; sejtfalaik sárgásszinűek. 
A levélér közepén ívszerüleg meggörbűlt vonalba elhelyezkedve 
vannak a tágüregű, 18 y. széles és hosszú vezetőparenchyma- 
sejtek, amelyek csakhamar a levél színére jutnak, mert a levél 
színén igen kevés hasi-sejt (2) fejlődik ki s a háncskötegnek is 
épp’ hogy csak nyoma van. A hasi-sejtek tehát merostroma- 
ticusak, 10 ) mert csak középen takarják a vezetőparenchyma- 
sejteket. Nem érdektelen talán annak a ténynek a megemlítése, 
t0 ) Dr. P. G. Lorentz : Grundlinien zu eiuer vergleichenden Anatomie 
dér Laubmoose. — Abdr. a. d. Jahrb. f. wiss. Bot. VI. 1807. p. 35. 
