145 
teljesen fedik őket, tehát u. n. «h ol o s t rom a t i e u s a k». 
A duces és a levélerét kétfelől borító epidermalis-sejtek közé 
íkelődik a háncsköteg, mely a levélszínén erősebben fejlett, minden 
megszakítás nélküli, helyenként többrétegű, ellenben a fonák felé 
már elszórt isolált, egymással össze nem kötött köteget alkot. 
A levélér k. m.-e szélét apró, vastagfalú sejtek tömege alkotja. 
A csúcshoz még közelebb eső részen (IV — V. t. II. rajz) még keve- 
sebb a vezetőparenchyma-sejtek száma, kevesebb sejt alkotja 
a stereomát is, háti- és hasi-sejtek differentiálódottak. A szélső 
sejtek két rétegben rendezkednek el, így a levélér széle két sejt- 
ből áll, amelynek rendszerint papillosusan kiemelkedő sejtfaluk 
van, ami a levél felső részének fűrészességét kölcsönzi. Itt a duces 
ismét kijutnak a levélszínére. A levélér a levélnek morphologiailag 
vett színén minden esetben concavusan meggörbűlt, 
sohasem sík. 12 ) 
b) Ivartalan generatio v sporophyton. 
A szár tetején találjuk az ivartalan nemzedéket, amelyen 
morphologiailag : a t o k n y é 1 - 1 ö v e t, 13 ) a sétát és végűi a 
caps ulát lehet megkülönböztetnünk. A seta-töve (= bulbus) 
a h ü v e ly = vaginula által van körülvéve, abba illeszkedik be. 
A hosszasan-kűpos, vége felé fokozatosan csúcsosodó (IV- V. t. 12. 
rajz) seta-töve körül van véve a vaginula által, melyet F. Hv-nek 
az e p i g o n a 14 ) ra vonatkozó beható vizsgálatai alapján 15 ) az u. n. 
epigonalis-zsák («sac épigonial ») alsó részének kell tekin- 
tenünk, mely a sporogonium alján hátramarad. 
A vaginula-t alkotó sejtek polygonalisak, lapítottak, hosszabb 
tengelyükkel az organicus tengelylyel párhúzamosan helyezkednek 
el ; a vaginula külső sejt-rétege, az epidermis, lapos, nyúlt sejtek- 
ből alkotott (IV— V. t. 12. rajz). A vaginula felső részének határ- 
sejtjei ( 2 ) két réteget alkotva símúlnak a séta epidermiséhez, igen 
feltűnők, mert vastagabb falúak, de főleg sokkal erősebben színe- 
1S ) Szerkezet tekintetében emlékeztet a Cynodontium gracilesceus 
(Limpricht 1. c. I. Bnd p. 285 Pig. 105, b) és az Eudadium nemzetség 2 faja 
az E. verticillatum (L.) Bírni.. fúr. (Limpr. 1. c. p. 270 Pig. 101, «) és az 
E. angiistifolium (J i b.) Glow. (in Verh. d. k. k zool.-botan. Gesellsch. in Wien, 
•lalirg. 1900. p. 195) levélere alakulására. Ilyen alkotásé még a következőknél : 
Dicranodontium circinatum, Didy módón midim, több Trichostomum fajoknál, 
Timmiellu anomala. 
13 ) Seta-töve alatt a bnlbns- 1, melyet az ánglius : «foot>. a francus : 
«pied», a német moha-irodalom : «Puss» néven ismer. 
14 ) Származik : e-rfovyj, 7. szóból ; Hy «épigone»-nek, a németek «Epigon»- 
nak írják; czélszerübb a latinos végzet : epigona használata ; a «sac épigouial» 
ellenben hibás, mert csak epigonalis-zsák lehet, az i annál inkább felesle- 
ges s elhagyandó, mert más értelművé változtatja a szót. Az «epigoni um» 
név ellenben (Bischoff, Bemerkungen Uber die Lebermoose. — Nova aeta 
Academiae Caesareae Leopoldino Carolinae euriosorum, Bnd XVII. 1835 p. 959) 
mindenképpen hibás. 
“) Reoherches sur 1' arebegone et le dévelopement dufruit des muscinées. 
— Annales des Sciences naturelles, s. VI. t. XVIII. 1884 p. 105—200. 
