146 
zett a sejtfaluk, sötétbarna, vörösbehajló színezetű, úgy, hogy 
mintegy széles sötét gallér övezik e felső sejtek a sétát. A vagi- 
nulába besülyesztett séta tövét kívül vastagfalú sejtek (3) borítják, 
ezeket nevezhetjük p a 1 á s t - s e j t e k-nek. Hamar feltűnnek e 
p a lás t- s e j t ek, mert szembetűnővé teszi őket a peripheria felé 
eső sejtfalaiknak nagyfokú megvastagodása, de meg másrészt az 
a körülmény, hogy minden egyes palást-sejtnek az ürege zsúfolva 
van szemecskés plasmával, amely az aicoholban conserváltam 
anyagnál collabálódott. E megvastagodott u. n. p a 1 á s t - s e j t e k 
nem kezdődnek rögtön ott, ama vonalban, ahol a vaginula fedi 
a sétát, hanem valamivel lejebb. Az ivaros generatiónak tető 
részébe besülyesztett seta-töve (bulbus) ismeretesen haustorium- 
ként szerepel; azoknál a mohoknál, amelyeknek axialis nyalábjuk 
van, Haberlandt 1G ) vizsgálataiból kitetszőleg rendszerint a bulbus 
alatt ki szokott szélesedni. A palást-sejte k-en belül homogeneus, 
hosszában nyúlt, polygonalis sejtek foglalnak helyet; a séta alsó 
részén centrális nyalábot, vagyis rudimentarius hadromát kifejlődve 
n e m látunk. Ellenben igenis megtalálhatók már a primitivus 
had roma-elemek a séta felső részén úgy hossz- (IV V. t. 15. rajz), 
mint k. m.-ben (IV — V. t. 14. rajz). Előrebocsátva Limpricht ama 
jellemzését : «Seta . . . nach oben dicker und zuletzt h o h 1 ! » 17 ) 
lássuk tehát a séta felső részének alakúlását hossz-metszetben, 
melyet az IV — V. t. 15. rajza tűntet fel. A séta felső részét kívül 
borító lapos, téglás epidermalis sejteken (i) belül jellemzőleg 
hosszanti sorokba, columnákba helyezkednek a nagyobbára paren- 
chymaticus és téglásán lapos sejtek, melyek minden sejtközi üreg 
nélkül kapcsolódnak egymásba, így massivus szövettestet alkot- 
nak. Igen jellemző, hogy az organicus tengelyivel párhuzamosan 
helyezkednek el — a szélesebb átmérőjükkel az org. tengelyre 
merőlegesen álló sejtektől alkotott sejtsorok. A séta felső 
részének közepén végigvonúl az axialis nyaláb az ánglius termi- 
nológiával szólva a «leptoxylem», 18 ) melynek sejtjei (2) hosszában 
nyúltak, víztisztaszínű és igen vékonyfalúak, üresek, két sort 
alkotók. Igen feltűnők már azért is, mert az őket körülvevő kéreg- 
sejtek sok chloroplastist tartalmaznak. A vezető-nyalábnak sejtjei 
azonban c s a k a séta felső része hosszmetszetén különböztethetők 
16 ) Beitráge zűr Anatomie und Physiologie dér Laubmoose. — Sop.-Abdr. 
a. Jahrb. f. wiss. Bot. Bnd XVII. H. 3. 1886 p. 387-8. 
17 ) Loco eitato I. Bnd p. 205. 
18 ) Az ángliusok terminológiája a mohok sporophytonjainál megkülön- 
bözteti a következő részeket : a) B p i d e r m i s, b) C o r t e x, c) Endodermis, 
d) Central s t r a n g, a centrális nyalábot, melynek részei a : a) L e p t o- 
p Illőéin és a (5) Leptoxylem (Cfr. Vaizey in Linn. Soc. Journ. Bot. Vol. 
XXIV. p. 276). — Természetesen ezeknek a részeknek hol egyike, hol másika 
hiányzik, csak a legmagasabban fejlődött edénynyaláb szerkezettel ellátott 
Polytrichaceaknál található meg, különösen a vezető nyalábnak centrális fek- 
vésű hadroma - (= leptoxylema)-kötegét köpeny egszerüleg körülvevő leptoma 
= leptophloéma), amely egyébként rudimeutariusan fejlett. 
