147 
meg, alsó részén, mint már elébb szóvá tettem, ilyeneket differen- 
tiálódva ne m láttunk (IV -V. t. 12. rajz). A centrális nyaláb a séta 
legfelső részén egy kerekded kis szövettesttel van koronázva, 
amelynek sejtjei már vastagabb falúak, parenchymaticusak s nem 
víztiszták, hanem ellenkezőleg sötétsárgásbarnák, már színbeli 
eltérésüknél fogva is nagyon feltűnők. E sejtek már a tok basalis 
vonalába esnek s átvezetnek a tok belsejében levő vízraktározásra 
szolgáló oszlop ócska = columella-ba (IV— V. t. 15. rajz 3). 
A tok basalis részének az epidermis alatt helyet foglaló sejtjei 
már lazábbak, többje kerekded, vagy tojásdad s kis intercellularis 
üreget közben hagyok ; szintén chloroplastis tartalmú mindenegyes 
sejt. A fejlődés fokán igen előrehaladott stádiumban levő gyűjtöt- 
tem példák mindegyikénél a spórák már majdnem megéredettek. 
így mindegyiknél a külső spóra-takaró (= aussere Sporen- 
sack)-nak basalis része foszlányai maradtak csak meg, mutatva 
és bizonyítva, hogy annak idején a légrés (= Luftraum) is 
(IV — V. t. 1 5. rajz, o) közbeíkelődött a tok fala és a külső s p o r a- 
takaró közé. Lássuk már most a toknyélnek különböző magas- 
ságban készített k. m.-i képein tapasztalható anatómiai 19 ) viszonyait. 
Ha a metszési sík a t o kny él -tövé-t találja, ott a jellemző, de 
egyhangú képet találjuk, t. i. a vaginula sejtjein belül a vastag- 
falú p a 1 á s t- se j t ek-et, amelyeken belül a homogeneus 
parenchyma foglal helyet. Ha ama részen találja a toknyelet a 
metszési sík, ahol palást-sej t e k még nincsenek, de különben 
hüvely borítja a sétát, már némileg eltérő alakulást találunk. 
E magasságban készített k m et mutatja az IV— V. t. 13. rajza: 
a vaginula epidermalis sejtjei (J) éppen úgy, mint az alattuk levő 
sejtek radiálisán lapítottak, circa 13 — 20 y. szélesek, 9 — 13 y. vas- 
tagok; a toknyél epidermalis sejtjein (2) belül nagy kéreg- 
parenchymát találunk, amely középen helyet foglaló, hullámos, de 
igen vékonyfalú sejteket (-3) vesz körűi. Itt már tehát határozottan 
megkülönböztethető a középponti nyaláb, de csak k. m.-ben ! 
mert hosszmetszetben (IV — V. t. 12. rajz) homogeneus sejteket 
látunk a séta közepén. A séta epidermalis sejtjei 9 — 13 y. szél., 
9 p. vast., a kéregparenchyma sejtjei 22—27 y. szél.. 27 — 31 p. 
vast., a vezetőnyaláb sejtjei 4—9 y. szélesek és 4-9 y. vastag- 
ságúak. Még szembetűnőbb a centrális nyaláb a séta felső részé- 
nek k. m.-én (IV — V. t. 14. rajz); az epidermis alatt ( 1 ) nagy ter- 
jedelmű kéregparenchyma (2) foglal helyet s közrefogják a 
középponti nyalábnak apró, vékonyfalú üres sejtjeit, míg maguk 
a kéregrósz és az epidermisnek sejtjei chloroplastis-tartalmúak. 
Igen szembeszökő a centrális nyalábnak a képe akkor, ha pld. 
J. in K. J.-ban vizsgáljuk anyagunkat; a sötétkéken, majdnem 
feketén reagáló keményítő szemecskékkel zsúfolt chloroplastisokkal 
19 , Irodalmunkban újabban alkattan az anatómia neve (1. Valentini E. 
in « Múzeumi Füzetek# I k. 1906. 1. és 2. f. p. 1 et squ. 
