152 
Séta sárgáspirostól vereslőig változik, felső részén balra csa- 
varodott; hossza ingadozik a termőhely szerint (1. I. táblázat) és 
pedig: 1 — 2 x / 2 cm. közt a var. ,3) alpina- nál. A var. y) minor-n&k 
sétája mindössze 7—8 mm. hosszú, vastagabb s inkább világos- 
barna. a tok szinezetével megegyező színű. A gyep mélysége és 
toknyél (séta) hosszaságának viszon}m fordított arányban áll egy- 
mással ; relative a mély gyepnek rövidebb sétája, a kurtább gyep- 
nek hosszabb toknyele van. 
Tokja bilaterálisán symmetricus, körtealakú, kissé meggörbült, 
egyik oldalán jobban kidomborodik, de az operculum ferdén fel- 
felé tekint ; ha összeszárad, vagy a spórákat megérlelte, a collaris 
rész erős összehúzódása következtében erősen meggörbíti a tok. 
Eleinte zöld, majd sárgáspirosló színűvé, a teljesen érett tok pedig 
sötétbarna, majdnem feketébe hajló színűvé lesz. A tok nyakának 
ama része, amely a tok egyenes, mintegy a ventraiis oldalán van, 
a még teljesen meg nem éredett toknál mindig világosabb színű. 
A tok hossza: 1 — 2 3 4 mm., a szélessége: s / i —l 1 / 2 mm. közt vál- 
tozik (I. táblázat). Toksüvege (operculum) kicsi, kúpos, tetején 
pirosló : a tátrai példák csúcsán kis kerek, sekély 
gödör ke található úgy az élő, mint a száraz álla- 
potban lévőknél. 
a tok egyéb neves tulajdonságait az anatómiai tárgyalás 
során említem meg. 
Általában e var. (3) és var. y) tulajdonságai, a nehány fen- 
tebb kiemeltem különbségek leszámításával semmiben sem térnek 
el a különböző szerzők leírásától és rajzaitól. 37 ) 
A Magas-Tátra területén, a hazai oldalon, többen gyűjtötték 
e mohának úgy forma a, mint ,3 alpina és y minor alakját ; 28 ) 
a legnagyobb magasság 2250 m. t. sz. f. m. 
27 ) Kryptogamen-Flora von Schlesien, I. Bnd, Breslau 1876. — Laubmoose 
von G. Limpricht p. 120. n, 179; Juratzka 1. c. p. 317 — 8. n. 425 ; Hazslinszky : 
A magyar birodalom molifiórája, Budapest 1885, p. 189 — 190; Die natürlichen 
Pflanzenfam. I. T. 3. Abt. 220. Lief. p. 629, — Fig. 474, E , F ; G. Roth : Die 
europ. Laubm. II. Bnd p. 207—8, Taf. XXIII. Fig. 7; G. Limpricht apud Raben- 
horst’ s Krypt. FI. II. Aufl. IV'. Bnd II. Abt, p. 507 — 8. 
29 ) G. Wahlenbrrg «Flora carp. etc.» p. 351—2, u. 1150: Hintene Lelten , 
Thörichter Gerti (forma a); Hazslinszky, Verh. des zool.-botan. Vereins in Wien. 
Bnd V, 1855. p. 770 ; Bélái mészhavasok Vaskapu (Skalne Wrota) és a Mészár- 
székeken (var (3.); Dr. A. Rehmann, Verh. d. k. k. zool.-bot. Ges. 1865. Bnd XV, 
p. 473: « . . , auf feuchton Kalkfeisen dér subalpinen Region des Tatragebirges ziem- 
lich háuíig p) alpina und y) minor, heide Varietaten in subalpiner Region des Tatrage- 
birges» ; Hazslinszky : Mathem. és Termt. Közlemények IV. (1865 — 6.) évf. p. 443 : 
« A m. Tátra északkeleti mészkegyeiu gyakori moh, de csak p) alpina és y) minor 
alakjaiban. A tőalakot még nem láttam e virány területén)) ; G. Limpricht : 52. 
Jahres-Berieht dér Sc-hlesischen Gesellschaft für vaterlándische Cultur, Breslau 
1875. p. 130: a Liptói havasokhoz tartozó Choc - on (var. p) ; Hazslinszky: 
A magyar birodalom mohfl. p. 190 : Késmárki «Nagy erdő» (forma a), «A p alak 
a Magas-Tátra északkeleti mészhegyein a dzsári szurdok aljától a Stirnberg 
alhavasi tájáig található ; a y alak a Kopa szurdokon* ; Fr Matouschek : 
Z. B. G. (1900.) p. 239, minden közelebbi termőhely megnevezése nélkül : 
