Iö8 
gos és páratlan tulajdonságok jellemzik, t. i. «dass es mit Rhizoi'den 
versehene Sporogonien besitzt, dér einzige mir bekannt gewordene 
Fali eines dureh nach aussen tretende Rhizoi'den bewurzelten 
Sporogons. Die Rhizoi'den finden sich da, \vo das Sporogon dér 
(meist kragenförmig verdickten) Vaginula aufsitzt. Sie entstehen 
dureh Auswachsen dér oberfliichlichen Zellen, es sind Zellreihen, 
mit teils schiefen, teils geraden Wánden, die ein diehtes Gefiecht 
bilden und teilweise auch aussen an dér Vaginula herunter- 
wachsen». E rhizoidák azért fejlődnek, mert a «Fuss» és séta 
határán idővel több sejt elhal, így meg lesz nehezítve az anyag- 
csere, — így segít aztán magán a moha. (Goebel Organogr. p. 377). 
Sporogonium. A séta tetején ülő tok (capsula) ferde alkotásit, bila- 
terálisán syinmetricus. Szerkezetének általános áttekintéséül szol- 
gáljon a VI— VII. t. 9. félig vázlatos rajza, mely hosszmetszetben 
tűnteti fel a tokot. Kívül egyrétegű epidermis fedi (i), melynek 
sejtjei kissé megnyúltak, conformusak, egyenlő szélességű szallag 
gyanánt burkolja a collaris részt, valamint az urna legnagyobb 
részét. Az urna tetején, száján azonban mind szélesebbek és lapo- 
sabbak lesznek és igen vastagfalű tömör megvastagodást képez- 
nek (VI — VII t. 11. rajza), egész buzogányfej módjára szélesedik 
ki az urna száján az epidermis. Az operculum epiderinalis sejtjei 
igen erőteljesek, vastagfalűak (VI — VII. t. 11. rajz, 1) s nagyok, 
némely helyen — pl. a csúcs részén — többsorosak. Az operculum 
alsó szélét, peremét szintén lapos, széles sejtek alkotják, amelyek 
és az urna száját alkotó sejtek közt van a gyűrű (= annulus) 
sejtje (VI — VII. t. 11. rajz, 6) mely vékonyabb falú és nagyobb 
üregű, mint a felette s alatta levő sejtek, hosszmetszetben. Kereszt- 
metszetű képük igen jellemző, t. i. sejtfalmegvastagodásaik révén 
rögtön szembetűnnek; a VI — VII. t. 14. rajza az annulus pár sejt- 
jének k. m.-i képét mutatja. Általában az annulus-sejtek alakulása 
conformus, nem igen térnek el egymástól 44 ). A gyűr ű-sejtjei 
oszloposak, általában 45 a hosszúságúak, 18 u szélesek, radiális 
sejtfaluk erősen megvastagodott, úgyszintén a peripherialis részle- 
tük ; a radiális sejti alrészletek közepén vannak legerősebben meg- 
vastagodva, így igen sokszor a két szomszédos sejt radiális sejt- 
fala egy mindkét oldalán convexus lencsére emlékeztet, melynek 
legkiemelkedőbb pontjai szélessége sokszor 9 — 13 y. ! A sejtüreg 
(lumen) nem egyenlő átmérőjű, hanem hol kiszélesedik, hol össsze- 
szükiil; pusztán a sejtüreg: 31 — 36 y. hosszú; szélessége sok 
sejtnél: 2 — 9 y., másiknál: 4 — 9 y., illetőleg soknál : 9 13 y. közt 
változik, aszerint, hogy a radiális sejtfalrészletek hol növekedtek 
a lumen rovására. Az erősen megvastagodott sejtfalak igen élesen 
fénytörők, sárgásszínűek, réteges szerkezetűek; a gyűrű-sejtek külső 
sejtfala sötétbarnásszínű, középvastagságú cuticulával van fedve. 
44 ) Egészen hasonlóak pl. a Mnium hornum gyűrű-sejtjei (Die nat. Pflan- 
zenfarn. I. T. 3. Abt. 207. Lief. p. 272, Fig. 166, C, a. 
