161 
már érett spórákkal telt toknál egészen a tok falához simái leg- 
nagyobb részében, mint ábránk is mutatja. 
A séta (VI — VII. t. 9. rajz, 5) közepén végighúzódó vezető- 
nyaláb behatol a tok collumrészébe is s bankosán megvastagodva 
(6) annak majdnem közepéig hatolva végződik A séta nyalábja 
végződését föveg módjára takarja egy parenchymaticus, keményítő- 
ben gazdag tartalmú sejtekből álló takarószövet, melynek 
felső, széles boltozatából hirtelen összekeskenyedve, nehány colla- 
bálódott- sejtből álló összekötő rész az urna belsejébe, a c o 1 u- 
mella-hoz (VI— VII. t. 9. rajz, 10) vezet A columella tekinté- 
lyes vastagságú, parenchymaticus sejtekből áll. A columellát 
hüvelyezőleg veszi körül, — hosszmetszetben két oldalt van a 
spóratermő réteg (Sporenschicht), mely a tok háti oldalán 
hosszabb vonalban fejlődik ki, magasabbra nyúlik mint a hasi 
oldalon. A spórák finoman szemcsózettek, legtöbbje gömbded, de 
különben igen változóak, gyakori a toj ásdad, háromszegletes, stb. 
alakú, épp’ ezért a méretek is változók: nagyságuk általában 
változik a következő határok közt: 54- p. X 31 p-, 49 p. X 97 a, 
63 p. X b7 ul, 54 p. X 40 p., 63 u. x 45 a, 49 p. X 31 p., 49 p. X 45 p., 
63 p. X 63 p., 54 u. X 36 p.. Egy-egy tok általában nem sok spórát 
képez, mert hiszen minden egyes gyep tömegesen fejleszt tokokat, 
így a mindenesetre qualitás tekintetében kifogástalan spórákat a 
kellő tömegben mégis létrehozza a gyep. Mivel a spóra-termő- 
réteg hosszabb a tok háti, mint a hasi oldalán, az azt takaró 
kétrétegű s fejlődéstanilag a tok falához tartozó 46 ) külső spóra- 
takaró is hosszabb, magasabbra nyúlik fel. 
Mint a legtöbb toknak, úgy ennek is a legérdekesebb ana- 
tómiai alakulását az opercularis részen találhatjuk. A toksüveg 
= operculum külső rétege, az epidermis, igen erős, vastagfalú, 
különösen erőteljes kifejlődésú csúcsrészén (VI— VII. t 11. rajz). 
Amint már a leíró részben említettem, egy sekély kis gödörke 
állandóan található a tátrai példák operculuma csúcsán. Az oper- 
culum csúcsán az epidermalis sejtek helyenként kétrétegiiek, a 
gödörkét takaró sejtek jóval kisebbek ; a gödörke alatt helylyel- 
közzel rendkívül erősen megvastagodott sejtfallal ellátott sejtekből 
álló massivus szövetet találunk (e nagvfokúlag megvastagodott 
sejtfal részleteket ábrámon pontozva rajzoltam). 
Érdekesen alakult a fejlődéstanilag az amphitheciumhoz tar- 
tazó peristomium. 
A lombos mohok legtöbbjénél kifejlődik a peristomium, csak 
kevés tartozik a «Musci aploperistomi» csoportba 47 ). A kifejlődés 
4 «) Cf. Dr. F. Kienitz-üerloff : Untersuchungen tiber die Entwiekelungs- 
geschichte dér Laubmoos-Kapsel und die Embryo-Entwickelung einiger Polypo- 
diaceen. — Sep.-Abdr. aus dér Botanischen Zeitung 1878. p. U. 
47 ) Éppen azért ezeket «Musci gy mnostomi ■- néven említik, ilyenek p. o. 
a többek közt a : Gymnostomum, Anoectangium , Pterygoneurum (exclusive Pl. 
lamellát ion), Physcomitrium, a Pod/a-nemzetségek sok faja stb. 
