működése éppen nem lényegtelen dolog — ka nincsen szilárdan 
rögzítve ? A peristomium alapjától csak jó nagy távolságban van 
még a légrés (VI— VII. t. 9. rajz). Hangsúlyoznom kell ezeket 
főleg azért, mert ka az erre vonatkozó rajzokat szemügyre vesszük, 
a rajzok (!) szerint azt látjuk, kogy részben minden «alapozás» nél- 
kül illeszkednek a peristomialis fogak a normális sejtekre 69 ), rész- 
ben pláne olyanok, amelyek egyenesen 1 é g r é s-re támasz- 
kodnak 60 ). 
A peristomium egészében voltaképpen nem más, mint az 
ampkitkeciumnak legbelső sejtjei localis sejtfalmegvastagodása 
révén keletkezett képlet, amely megvastagodott sejtfalrészletek 
megmaradnak, a többi sejtalkotók szétszakadnak, tönkremennek. 
Az urna szájánál mélyebben inserált peristomium anatómiai alko- 
tása a következő : 
Az ampkitkecium második sejtrétege 61 ) két egymás mellett 
kelyet foglaló sejtjei szabályos közökben váltogatva, erősen meg- 
vastagodnak és pedig tangentialis falaikon (VI — VII. t. 10. 
rajz, 2) olyanformán, kogy 10 — 11 sejt magasságban egy vastag 
oszlop jön létre, a peristomialis fog dorsalis oldala (VI — \1I. t. 11. 
rajz, 3) Ez az ú. n. peristomialis fog tehát voltaképpen 
párosával egymás felett álló sejtfalmegvastagodás révén keletke- 
zett lemezekből van összetéve ; e lemezek sötétsárgás-pirosas- 
színűek, külső felületükön apró kidudorodások, kiemelkedések, 
rajzolatok vannak; hosszmetszetben rétegzetes szerkezetük, mar- 
káns, k. m.-ben e lemezek (VI— VII. t. 10. rajz, 2) dorsalis olda- 
laikon sötétebb színeződésűek, mint a befelé eső ú. n. ventralis 
oldalaikon, középen világosabb színűek s így mintha sejtüregük 
volna — bár nincs — olyan képet nyújtanak, amint az ábrámon 
59 ) Limpricht 1. c. I. Bnd. p. 252, Fig. 96, a ; p. 303, Fig. 111, e ; p. 417 
Fig. 139, c; p. 737, Fig. 198, b; p. 755, Fig. 199, d ; II. Bnd: p. 39, Fig- 
216, d; p. 166, Fig. 256, c; p. 169, Fig. 257, c ; p. 306, Fig. 278, c; p. 685’ 
Fig. 330, e; — Die nat. Pflanztnfam. : p. 524, Fig. 382, D ; p. 741, Fig. 554’ 
G; p. 759, Fig. 569, D. -- G. Roth Die europ. Laubm. I. Bnd. Tat. II. Fig- 
9; Taf. XVII. Fig. 1, c; Taf. XLV. F’ig. 1 b. 
Oo ) Limphicht 1. c. I. Bnd. p. 53, Fig. 26 ; W. Ph. Schimper : Recherehes 
anatomiques et morphologiques sur les mousses. — Strasbourg, 1848. Planche 
VIII. Fig. 1, 2. 
C1 ) Az operailaris részén azonban nem mindenütt találtunk két 
sejtréteget az epidermis és a peristomium közt, sokszor csak egy réteg 
ikelodik közbe, amint pl. a VI— VII. t. 10. rajzán a lerajzolt középső peristo- 
miumnál látható. Ezt hangsúlyozni kívánom azért, mert a peristomiumból 
különben elég nehezen készíthető verticalis metszetem véletlenül épp egy oly 
ponton át készült, ahol az epidermis- és peristomialis-fog közt csak egy réteg 
van az egyik oldalon — VI VII. t. 11. rajza baloldalán! — ; ellenben ugyané 
rajznak jobboldali része a fentebb említett viszonyokat mutatja, t. i. két sejt- 
réteg van a peristomialis-fog és az epidermis közt. Nem felületes observálásom 
eredményeként kell tehát a fentebb említetteknek a k. m.-i képen : jól, a hossz- 
metszeti képen : rosszul való feltüntetését, — utóbbi esetben mintegy saját 
szavaimat megczáfolva, felfogni, hanem mert a metszési sík épp e ponton 
találta ezt tüntettem fel hűen rajzomon. 
