165 
fel is tűntettem, jelképezve a színeződésben található eme különb- 
séget. Felületi képen igen rövidek a peristomialis fogak, amint 
tudjuk, a peristomiumnak fele magasságáig sem ér, hiszen az 
egyik fontos charaktere e nemzetségnek: ily felületi nézetben a 
peristomialis fogat alkotó e lapok egymás felé sorakozott emeletek- 
ként tűnnek fel 62 ), a középen mutatkozó linea commissuralis egész 
egyenes lefutású, amelytől jobbra-balra egészen átellenesen a 
tégla- alakú lapokat látjuk, melyek mindegyikének magassága egy- 
forma, t. i. 13 [>. ; szélességük aszerint változik, hogy a peristomialis 
fognak inkább alap-, vagy csúcs-részén foglalnak-e helyet, mert 
felfelé fokozatosan keskenyedik a peristomialis fog, így az azt 
alkotó lapok is mind keskenyebbekké válnak. A legfelsők 13 y. 
lejebb 18 y., majd 22 y., illetőleg az alapján 31 u. szélesek. A 
peristomialis fogak basalis részükön egymás mellett foglalva helyet, 
egymással széleikkel érintkeznek, a valamivel feljebb eső részből 
készített k. m.-en már a 16 peristomialis fog távolabb áll egymás- 
tól, s a kettő közt levő hézag felező vonalába illeszkednek a 
módjára elhelyezkedő belső peristomium-fogak, szintén 16 ; s az 
operculum felső feléből készített k. m.-en pedig már csak a belső 
peristomium-fogak jellemző \/ alakját látjuk ; idáig lem ér fel 
a külső peristomium 
A külső peristomialis fog két lapjának belső, vagyis ventralis 
oldalához az alattuk levő sejtnek velük érintkező falán középen 
erősen megvastagodott lap simul, mely k. m.-ben lencsére emlé- 
keztet (VI— VII. t 10. rajz, 3). Eme. az epidermis leszámításával 
már a 3-ik réteghez tartozó sejtnek a harántfala többször bele- 
esik a metszési síkba (VI— VII. t. 10. rajz, 6). ha nem is teljesen, 
ezek t. i. nem mások, mint az ú. n. lemez kék = lamella-k. 
Nem esnek pedig belé teljesen a metszési síkba azon oknál 
fogva, mert ezek ferde helyzetűek, t. i. azok a sejtek, amelyek a 
külső peristomialis fogat alkotó sejteknek két külső lapjához a 
belső egy lapot szolgáltatják.rézsűtos elhelyezkedésüek (VI — VII. 
t. 11. rajz, 5), így a lamelláknak a centrum felé eső vége nem 
látszik. Eme sejtek (VI — VII. t. 1 1 . rajz, 5) peripherialis megvas- 
tagodott része fogszerüleg fejlődik ki (VI — VII. t. 11. rajz. 4) s 
tekintélyes vastagságú, befelé eső megvastagodott részük a belső 
peristomiumot alkotja (VI— VII. t. 11. rajz, 9). A peristomium tövén, 
a lamellák hossza mentén számítva teljes szélessége a peristomi- 
umnak 45 ix, ebből a belső (VI - VII. t. 11. rajz 4) megvastagodás 
9 a-t, a külső megvastagodási lap ( 3 ) is 9 u.-t tesz ki; valamivel 
feljebb 36 (x, közepén 31 jx, illetőleg tetején 27 ;x széles s e helye- 
ken már csak 4 y. a belső és 6 y. a külső lap vastagsága; a 
lamellák egymástól való távolsága 13 <x, olyan szóval, mint ami- 
lyen nagyoknak lehet e sejteket látni akkor, midőn a peristomiumot 
felülről nézzük. A belső peristomium itt : egy a fogak közé illesz- 
M ) Limpricht 1. c. II. p. 515, Fig. 308. B. b. 
