169 
A sétát kívül takaró eme vastagfalú sejteknek más fontos 
szerepük is van, t. i. periphericus elhelyezésüknél fogva haji é- 
k o n y s á g-ot kölcsönöznek a sétának, de meg másrészt vastag- 
ságuknál fogva elbírják a tok súlyát s — ami nem kicsiny lendő ! — 
a tokra hulló eső-, harmat-cseppet stb. A séta itt a valódi értel- 
mében is cylindricus szerv, de a Virágosak körében 72 ) használt 
terminológia értelmében is, amennyiben megnyúlási irányára függő- 
legesen vétetik igénybe. Ezek a periphericus elhelyezésű sejtek 
teszik képessé a sétát arra, hogy a magasban álló tok súlyát 
elviseljék, de másrészt meg, hogy épp a magasabb fekvésű vidé- 
keken oly gyakori szél előtt meghajolhassanak ; ha nem volnának 
hajlékonyak, a sivító szél milyen könnyen letarolhatná őket. Fontos 
és figyelmen kívül nem hagyandó az a neves tény, hogy a séták 
rugékonysága, hajlékonysága folytán képesek a mohák a rájuk 
naponta többször tapadó harmatcseppeket, s az elég sűrűn ismét- 
lődő csapadékokból rája hulló esőcseppeket minden baj nélkül 
elviselni. Aki figyelemmel kiséri a mohák országa kecses tagjait, 
bizonyára igen sokszor látta a kora reggeli órákban vagy esőzések 
alkalmával a harmat-, illetőleg esőcseppektől teljesen körülvett, 
azoktól ragyogó mohacapsulákat. Pláne az oly mohok, amelyeknek 
oly súríín egymás mellett álló tokjai fejlődnek, mint a Meesea 
trichodes | 3 . és y. var.-nál, e cseppek összetapasztják őket, több tok 
görnyed, roskadozik egyesülten a rájuk nehezkedő kövér csepp 
súlya alatt, amely mind jobban nehezedik rájuk, mert újabb eső- 
szemek hullanak rája; végre akkora nagy lesz, hogy a tokok 
capiüaritása már nem bírja ott tartani, lecseppen, vagy esetleg 
lefut a toknyélen s kissé megkönnyebbülten emelik fel fejeiket a 
tokok a rajtuk még visszamaradó cseppek súlya alatt. Es bár- 
minő zivatar, eső, hóharmat vagy harmat paskolta légyen is a 
mohok e látszólagosan gyengéd szervét, azok mindig diadalmasan 
élték túl, teljes sértetlenül kerültek ki a küzdelemből. Hogy meny- 
nyire hajlékonyak e séták, megítélhetjük abból, hogy még szá- 
radt állapotban is karikába hajlíthatok össze. Természetesen 
élő állapotban még rugalmasabbak, hajlékonyabbak, könnyebben 
pattannak vissza; fordítottan tehát mint a Virágosak hajlékony- 
sági princípium elvének megfelelőleg alkotott s háncs-sejtekből 
álló stereomáinál, ahol épp’ a vízvesztés következtében lesz kisebb 
az elasticitás, — nem szabad azonban felejteuiink, hogy ott ligni- 
ficatio, a mohoknál pedig ilyen egyáltalában elő nem fordúl. 
Azoknál a mohoknál, amelyeknek sétája kurta, — mivel elastici- 
tasbéli képességük igénybe úgy sem vétetik, nem is fejlődik peri- 
pherialis helyzetű vastagfalú sejtekből álló henger. 
A szár és sétán keresztül haladó vezetőnyaláb a tokba vezeti 
fel a vizet és pedig, hogy nagy bőségben juttatja fel, bizonyítja 
a jól fejlett szivacsparenchyma és a sok kivezető nyílás, a sok 
73 ) Habfrlandt: Physiologische Pflanzenanatomie II. p. 151. 
