170 
stoma. E mohának hogy assimilatorius tevékenysége nagy, az 
átsajátító szövet és a szivacsparenchyma jól differentiálódása mel- 
lett a sok stoma is bizonyítja. A M e e s e a-k tokja assimilatorius 
nagy tevékenységét már régebben kiemelték, 73 ] s hangsúlyozták. 
A tudomány mai álláspontja szerint 71 ) a mohok biológiai 
szempontból vett ivaros generatiója, a gametophyton, phylogeneti- 
kailag nem más, mint : vízi nemzedék^ « Wassergeneratiom* ; 
ivartalan nemzedéke, vagyis a sporophyton: légbéli vagy 
szárazföldi nemzedék = Luftgeneration. És milyen szépen 
igazolja a Meesea a toknak a levegőbeni élethez való teljes 
alkalmazkodása felé igyekvő törekvését! Mennyivel inkább látjuk 
itt a tendentiát, a teljes munkafelosztás felé, a nagy obbf okú spe- 
cializálódást, mint pl. a radiálisán symmetricus alkotású tokoknál, 
mennyire rányomta a főleg egy oldalról: felülről rájuk jutó nap- 
sugár kialakító bélyegét a tokokra. Az egyoldalú megvilágítás 
mellett dorsiventralis szerkezetű a tok a bifacialis levelekre emlé- 
keztetőén, dorsalis részén erősebben fejlett az assimilatiós szövet 
és a hálós (Netz)-parenchyma, ventralis oldalán pedig a szivacs- 
pnrenehyma. Egynémely mohánál, az assimilatiós szövet mint 
«palissade-réteg» fejlődik ki, így a Funaria hygrometrica szintén 
kétoldalasán részarányos capsulájánál 75 ). 
A tok negativus heliotropicus félig való lehajlása véleményem 
szerint első sorban abból magyarázható, hogy e moha tokjai igen 
nagy számmal szoktak fejlődni, sűrún állanak egymás mellett, úgy, 
hogy kellőleg a fényt kihasználni — árnyékot vetve egymásra — 
nem volnának képesek, annyira még sem, mint úgy t. i. hogy ferde 
helyzetben áll a tok. Kétségtelen dolog különben, hogy itt is a 
ferde helyzet a spórák könnyebb kiszórásával áll szoros össze- 
függésben, mint azt a dorsiventralis szerkezetre 76 ) vonatkozólag 
Gokbel kimondotta volt 77 ). Az egyik egyénnek a másikra gyako- 
rolt befolyásán kívül a fény legtökéletesebb kihasználására irányúló 
eme neg. heliotropismus előidézésében mindenesetre befolyása van 
a k ö r n y e z e t-nek is, t. i. legtöbbször füves helyen vegetál 
e moha. 
Substratum tekintetében elterjedési köre nincs korlá- 
7 ») Fr. Magdeburg: Die Laubmooakapsel als Assimilationsorgan. — 
Inaug. Diss. Berlin 1886. p. l l J ; — E. Bíung=r : Sept.-Abdr. aus Bot. Central- 
blatt 1890. Bnd. XLII. No. 20—25, p. 24. 
71 ) R. v. Wetttstf.in: Handbuch dér systematischen Botanik. II 1.. 1903. 
p. 13 ; 0. Porsch : Dér Spaltöffuungsapp.irat im Licbte dér Phylogenie. «Ein 
Beitrag zűr phylogenetischen Pflanzenhistologie». Jena 1905. p. 137—156. 
76 ) Haberlanut in Jahrb. f. wiss. Bot. Bánd. XVII. (1886.) p. 434 — 5, 
Tat. XXIV. Fig. 5. 
76 ) M. WiCHURA-val [Beitrage zűr Physiologie dér Laubmoose. — Jahrb. 
far wiss. Bot. II. (1860.] Bnd. p. 193. ff. ellentétben Goebel (Organogr. p. 203) 
a dorsiventralis szerkezetet a fejlődés folyamán nyert és 
a radiálisból átalakuló tulajdonságnak mondja. 
77 ) Flóra 80. (1895.) Bnd. p. 459. ff. , 82. (1896.) Bnd. p. 480; Organogr. 
I. T. p. 203. 
