270 
A P. Halácsyana Deg. nö- 
vénnyel előadó nem rendel- 
kezvén, nem tudta annak rend- 
szertani helyét megállapítani, 
de az előfordulási helyből azt 
következteti, hogy a P. pygmaea 
vagy a Beniczkyi alá tartozik. 
A szibériai és északamerikai 
P. rupestris- szel előadó nem 
foglalkozott. 
5. Mágocsy-Dietz Sándor 
az eltorzult fenj-őtobozról való 
újabb vizsgálatait ismerteti. 
Előadó egyik régebbi ezikkében 
a jelenség valószínű okánl a 
fagyot említette, bár nem tar- 
totta kizártnak, hogy ez a mor- 
phologiai különbség esetleg új 
faj változatra is vezet. 
Wille több ponton észlelte 
ezt a jelenséget Norvégiában s 
mutatiónak tartja. 
Előadónak anatómiai vizsgá- 
latai azt mutatják, hogy alig- 
hanem mégis pathologiai okokra 
kell visszavezetni ezt a saját- 
ságos visszagörbült pikkelyii 
tobozt. Ugyanis míg a normális 
tobozpikkely alsó és felső epi- 
dermise alatt egyaránt talál- 
ható 2— 4-rétegű vastagfalú 
sclerenchymaszövet, addig a 
visszagörbült pikkelyben csupán 
a felső epidermis alatt van meg 
eredeti teljességében a scle- 
renchymaréteg, mely azonban 
áthajolva az alsó oldalra csu- 
pán a görbületig halad. A gör- 
bületen túl hiányzik a scleren- 
chyma-réteg teljesen s ez hozza 
létre a pikkelyek meggörbülé- 
sét. Előadó szerint külső okok 
Ueber P. Halácsyana Deg. 
konnte dér Vortr. nicht ver- 
fügen, so dass er ihren system. 
Platz nicht ermitteln konnte, 
nach ihrem Standort schliesst 
dér Vortr , dass sie dér P. 
pygmaea oder Benitzkyi unter- 
zuordnen sei. Mit sibirischer 
und nordamerikanischer P. ru- 
pestris hatch dér Vortr. nicht 
bescháftigt. 
5. S. Mágocsy-Dietz spricht 
über seine neueren Untersu- 
chungen überdieKrüppelzapfen. 
In einer früheren Arbeit suchte 
Vortr. die Ursache des Zu- 
standekommens dér abweichen- 
den Zapfenform in dér Wirkung 
des Frostes, obzwar er es nicht 
für ausgeschlossen hielt, dass 
dér morphol. Unterschied auch 
durch Variation verursacht sein 
könnte. 
Wille hat Krüppelzapfen an 
mehreren Stellen Norwegens 
beobachtet und halt sie für 
Mutation. 
Die vöm Vortr. durehgeführ- 
ten anatomischen Untersuchun- 
gen zeigen nun, dass die son- 
derbare Zurückkrümmung dér 
Zapfenschuppen wahrscheinlich 
doch nur auf pathologische Ur- 
sachen zurückzuführen sei. 
Wahrend námlich bei normalen 
Schuppen sowohl an dér unteren, 
als auch an dér oberen Seite un- 
ter dér Epidermis 2—4 Schich- 
ten dickwandigen Sklerenchym- 
gewebes angetroffen werden, ist 
dieses Sklerenchymgewebe bei 
den zurückgekrümmten Schup- 
pen in ilirer ursprünglichen 
Máchtigkeit nur unter dér oberen 
Epidermis anzutreffen, von wo 
sie sich dann über den Rand 
bis zűr Krümmung erstreckt. 
