8 
dig a rövidebb vagy hosszabb 
szörözetben található minimális 
különbségekre vezetett, Kor- 
shinsky (Tentamen FI. Rossiae 
orientál is 1898) vizsgálatai el- 
oszlatták, megdöntötték azon- 
ban ezt a csekély különbséget 
is, amennyiben Korshinsky rá- 
mutat arra, hogy az Artemisia 
lati fólia Led. leveleinek a meze 
nagy mértékben változik, any- 
nyira, hogy egyes példák 
más Artemisiák-hoz átvezetnek, 
vagy tajvegyülékeknek tekint- 
hetők. 
Az Artemisia latifolia Ázsia 
növénye, mely Európában eddig 
csak Középoroszország keleti 
részéből és pedig a kazáni, 
simbirski, samarai, ufai, oren- 
burgi, permi és wiatkai kerü- 
letekből ismeretes. 
A delibláti homokpuszta 
északi felében elég gyakori. 
Galagonya, szömöricze, tölgy, 
nyár és borókacserjék tövében 
nem ritkán néhány m 2 -uyi terü- 
letet borít. de nagy ritkán virít: 
mert a virágzásához, úgy lát- 
szik. egyéb feltételek is szük- 
ségesek, melyek nincsenek meg 
minden esztendőben és minden 
termőhelyén. Esőben dús évek- 
ben inkább virít és a naposabb 
helyek is inkább kedveznek a 
virágjának. A nagyon árnyékos 
helyeken temérdek levelet fej- 
leszt. levelei itt nagyobbak, 
zöldebbek, de nem virágzik. 
Általában nagyon későn vi- 
rágzik s ez lehetett elsősorban 
oka annak, hogy ezt a sokat 
vitatott növényt csak oly szá- 
mos év múltával sikerült meg- 
határozni. Éppen abban az idö- 
schieden werden. Eine ganz 
genaue Untersuchung zeigte 
einen ganz minimalen Unter- 
schied bei einigen Exemplaren 
in dér Diclite dér Behaarung 
an dér Unterseite dér Blátter. 
Die trefflichen Erörterungen 
in Korshinsky : Tentamen FI. 
Rossiae orientál is 1898. hőben 
aber auch bald diesen mini- 
malen Zweit’el au f , da nach Kor- 
shinsky’s Untersuchungen die 
Bekleidung auch bei dér russi- 
schen Pflanze stark schwankt. 
Artemisia latifolia Led. war 
bisher nur aus dem östlichen 
Gebiete von Mittelrussland und 
Zwar aus den Gouvernements 
Ivasan. Simbirsk, Samark, Ufa. 
Orenburg, Perui und Wiatka 
bekannt. 
In dér nördlichen Hálfte 
des südung. Flugsandgebietes 
ist sie ziemlich verbreitet, be- 
sonders unter Crataegus-, Coti- 
nus -, Quercus -, Populus- und 
.7wttépmí.s-Gestrauch,mancher- 
orts bedeckt sie einige Quadrat- 
meter mit sterilen Blatttrieben. 
Sie bliiht aber höchst selten ; 
denn zűr Entwickelung dér Blii- 
ten braucht sie wahrschein- 
lich bedeutende Xiederschláge 
und mehr Licht, als sie auf 
den meisten Standorten durch 
das diclite Gestriipp erhalten 
kann. lm dunkeln Schatten sind 
ihre Blátter auffallend grösser. 
grüner und sehr zahlreich. 
Sie bliiht auch sehr spát 
und dies mag die Ursache sein, 
dass das Rátsel ihres Vorkom- 
mens erstnach so vielen Jahren 
gelöst werden konnte. Sie bliiht 
eben zu einer Zeit, wenn die 
