68 
még a sokak által nem jól értett tárgyalási nyelv, úgy liog} T 
elég gyakran azzal a benyomással hagytuk el az üléstermet, 
hogy a bizottsági tagok egy része nem volt tisztában avval, hogy 
tulajdonképen mire is szavazott. Tudvalevő, hogy a sokszor ártatlanul 
festő nomenclatura-szabályok consequentiáját voltaképen csak az 
tudja mérlegelni, aki behatóan foglalk zott velük. Sőt sok eset- 
ben, hosszabb mérlegelés és az eshe őségek nyugodt megfontolása 
nélkül, még az sem. Erre pedig nem engedtek időt. A tagok 
az ülések megnyitása előtt kapták kézhez a «Recueil»-t s azonnal 
hozzáláttak a szavazáshoz. 
A beérkezett javaslatok között volt nehány olyan, mely a 
Wienben 1905-ben megszavazott az edényes növények nomen- 
clatura-szabályának helyesbítésére vonatkozott. 
Az állandó bizottság ezekre nézve azt javasolta, hogy ne tár- 
gyaltassanak . XII. fejezet b. pontja, továbbá az 54. és 56. 
paragrafus kivételével, mely utóbbi tudvalevőleg a «halvaszületett 
nevek® időközben lábrakapott kétféle felfogása miatt meglehetős 
eltérésekre adott okot már az elmúlt 5 év alatt is. 
A kongresszus nemcsak magáévá tette az állandó bizottság 
véleményét, oe a (különben lényegtelen) XIIó javaslat tárgyalását 
is elvetette s csakis az 54. és 56. paragrafus revízióját hatá- 
rozta el. 
Az 54. §. 1. pontjára nézve a kongresszus egyhangúlag a 
következő változást fogadta el : 
« /! nemzetségnevek abban az esetben is elvetendök ,» 
(régi szöveg) (új szöveg) 
«ha egy a morpkologiából kői- j «ha hasonliangzásúak egy olyan 
cs ön z ö tt műkifejezésből ered- ma kifejezéssel, melyet a morpho- 
nek, logiu is használ , 
kivéve azt az esetet, midőn fajnevekkel kapcsolatban lettek közzé- 
téve.D (Pl. Tuber cibarium stc. megmarad, ellenben Lignum , Badix , 
Spina , stb., mint nemzetségnév elvetendő.) 
A 2. és 3. pont változatlanul megmarad. 
Az új fogalmazás az eredeti szöveggel szemben annyival 
helyesebb, amennyiben nem kutatja, cogy a szerző honnan és 
milyen szándékkal vette a nemzetségnevet, hanem egyszerűen 
arra a tényre alapítja az ilyen nemzetségnév elvetését, hogy 
homonymonja egy a morphologiá bán használt múkifejezésnek. 
Nagyobb vitát keltett a sokat bolygatott 56. §. tárgyalása, 
melynek eredeti szövege (rövidítve) így szól: 
«abban az esetben, ha valamely növénycsoport nevét vala- 
mely okból el kell ejteni, úgy ezt az illető csoport legrégibb 
érvényes nevével kell pótolni, ha pedig ilyen nem volna, új 
nevet kell a csoportnak adni.® 
Hogy már most a régi nevek közül, melyik az érvényes, 
